378 P. o. WELANDKR. 



för fackmännen? Nej, tyvärr, sanningen att säga, så hafva härom just 

 på senaste tiden flera gånger framförts vidt skilda meningar, icke om 

 detaljer utan om själfva grundprinciperna. Frågan är ej heller alldeles 

 sä enkel, som den kanske förefaller och hinner icke behandlas så full- 

 ständigt, som önskligt vore, i ett kort inledningsföredrag. 



Jag vill då genast börja med denna fråga: hvad är i detta fall för- 

 valtningsobjektet? Jo, en viss areal mark och därpå växande skog — 

 och jag har anledning understryka detta: för en rätt uppfattning af 

 skogshushållningens ekonomi, måste man ovillkorligen räkna icke blott 

 med träden utan äfven med den areal, dessa träd upptaga. Andra frågan 

 blir: huru skall skogen förvaltas? Jag vågar antaga, att härvid samma 

 grundprincip gäller som vid all ekonomisk verksamhet, d. v. s. att den 

 förvaltningen är bäst, som ger mig största, behållna afkastningen. Alltså: 

 hur skall jag sköta min skog för att få största afkastningen? Om vi 

 till en början låta högsta afkastningen betyda största virkesmassan — 

 vi komma straxt till värdeafkastningen — blir frågan för skogsmannen 

 ganska enkel. Jag vill afvinna skogen den största virkesmassa, som i 

 förhållande till den härför erforderliga tiden kan erhållas eller största 

 totala massatillväxt på minsta möjliga tid. Jag måste således utröna 

 största medeltillväxten i min skog pr år och ytenhet och den häremot 

 svarande tiden. Men då skog betyder en viss areal med därpå växande 

 träd, är klart, att ytvidden får en grundläggande betydelse för beräk- 

 ningen, Äfven icke-fackmannen inser då, att en undersökning om största 

 massatillväxten pr ytenhet icke kan lämpligen ske på enstaka träd. Man 

 bör i stället söka medeltal för en grupp eller ett bestånd af så vidt 

 möjligt likåldriga träd och noggrant uppmäta den areal, de upptaga. 

 Jag måste således ut i skogen och låta denna själf lämna svar på vårt 

 spörsmål. 



Metoden härvid är för oss litet hvar väl bekant. Jag uppsöker 

 grupper eller bestånd — ju större areal desto bättre — af olika åldrar 

 och normal slutenhet, undersöker deras kubikmassor och medelålder, 

 hvaraf medeltillväxten pr har, och år erhålles. Om t. ex. ett 20 årigt 

 bestånd håller 30 kbm. pr har blir medeltillväxten pr år 1,5 kbm. Upp- 

 skattar jag på samma sätt ett bestånd af 40 års medelålder och finner 

 detta hålla 120 kbm. pr har, blir medeltillväxten 3 kbm. (exemplet är 

 hämtadt från Finspångs skogar). Om jag baserar mitt skogsbruk på 

 40-årig mognadstid, får jag alltså dubbelt så stor virkesmassa som med 

 20-årig växttid, oafsedt den 40-åriga skogens högre kvalitetsvärde. Be- 

 stämmandet af omloppstiden är därför en viktig ekonomisk fråga, som 

 icke får afgöras på måfå. 



Genom att på ofvan antydda sätt undersöka skog af olika åldrar 



