KN RATIIINKII. SKOGSHUSHÅLLNING. 



379 



finner jag slutligen den mcdeläUler, dä massatillväxten kulminerar och 

 under denna tid bör i hvarje fall mognadsgränsen icke sättas. Under- 

 sökningen bör utföras särskildt för olika trädslag och där markens bör- 

 dighet är afsevärdt olika, bör äfven åtskillnad göras för olika mark- 

 boniteter. 



I utlandet har nian ock för länge sedan insett värdet af att känna 

 skogarnas afkastningsförmåga för skilda trädslag vid olika ålder och 

 boniteter, hvarför där upprättats s. k. crfarenhetstabeller. Jag vill här visa 

 några sädana tabeller eller rättare tillväxtkurvor från Tyskland och Fin- 



GnTLVTbon 



Sdd ra. Imlancly 



ToL.lVbmi. 



SöcL ■g. Itnlanä. 

 imjVboTt. 



'cäl.IIbon^ 

 XarS tufCLBrHanä. 



lU so 30 W 50 60 lO HO 90 100 110 120 1 30 år 



Fig. I. Massamedeltillväxten för normalt slutna bestånd, pr har och Sr. 



land. De senare, som torde vara föga kända i vårt land, äro upprättade 

 af f d. direktören för Evois forstinstitut A. (i. Blomcivist. Jag har trott, 

 att särskildt dessa skola vara af intresse, emedan skogsförhållandena i 

 Finland äro ganska lika dem hos oss. 



Likformigheten mellan tillväxtlinjerna är i ögonen fallande. Det 

 är uppenbart, att vi i dessa tillväxtkurvor se aftecknad en lag, som 

 gäller såväl för Tysklands snabbväxande bestånd som för de marväxta 

 skogarna i nordligaste Finland, enligt hvilken beståndens medeltillväxt 

 från en ringa början ökas ganska hastigt under de första årtiondena, 

 når sitt kulmen redan före loo år och aftager därefter så småningom 



