EN RATIONELL SKOGSHUSHÄLLNIG. 387 



i medeltal för dessa fyra skogstyper omkring o,^ kbm. pr har årligen. 

 Har nu ett bolag loo tusen har sådan skogsmark, blir tillväxtförlusten 

 icke mindre än 20 tusen kbm. om året. Äfven om vi icke räkna med 

 den skillnad i värde pr kbm., som finnes mellan 70-årig och 50-ärig 

 skog, och sätta medelvärdet pr kbm. på rot til! endast 5 kronor, så 

 uppgår dock den förlust, bolaget gör med 50-årig omloppstid, till 100- 

 tusen kronor pr är. Jag tror, att både direktören och aktieägarna efter 

 en sådan beräkning blifva betänksamma ifråga om s. k. räntabel skogs- 

 hushållning och till sist anhålla, att skogsförvaltaren så fort som möjligt 

 uppbringar skogen till högsta, absoluta afkastning. Men hur skall detta 

 ske? Jo, genom att vänta tills bestånden så småningom uppnå häremot 

 svarande ålder och inskränka afverkningarne till gallringar under tiden. 

 Och hur länge ? I detta fall minst 20 år, ifall 70-årig omloppstid skall 

 införas, men sannolikt blir omloppstiden för högsta aiKastningen åtskil- 

 ligt längre. Det är detta, som är den stora faran med att sänka om- 

 loppstiden för mycket, det kostar oerhörda uppofTringar att åter höja 

 den. Jag har sport, att äfven länsjägmästare för hemmansägarna fram- 

 ställt skogen som ett vanligt kapital och att det är en dålig affär att 

 låta skog stå, som ej längre ger penningränta. Detta kan, som vi 

 framhållit, ha sina skäl för sig, men jag tror, det vore godt, om her- 

 rarna samtidigt gjorde det tillägget, att afverkning af all icke-räntabel 

 skog utan tvifvel minskar skogens aikastning för efterkommande och att 

 hvarje hemmansägare i sin mån på detta sätt undergräfver den blom- 

 strande trävaruindustri, som nu finnes i deras bygder och hvaraf kanske 

 deras barn en gång skulle behöfva få sitt lefvebröd. 



Till sist äfven några ord om räntefoten. A. och hans menings- 

 fränder grunda omloppstiden på massatillväxtprocenten, med någon för- 

 höjning för det gröfre virkets högre kvalitetsvärde. Då tillväxtprocen- 

 ten sjunkit ned till 5, afverka de skogen och mena sig då också få 

 5X i afkastning af skogskapitalet, liksom man får 5% i ränta från 

 banken eller som utdelning på aktier. Månne detta resonemang är 

 riktigt? 



Arsafverkningen är en bruttoafkastning, hvarifrån måste afgå med 

 skogsbesittning nödiga förvaltningskostnader. I vissa fall blifva också 

 erforderliga kulturkostnader afsevärda. Afvon med en mycket intensiv 

 förvaltning, då man säljer träden på rot, som fallet är på statens sko- 

 gar, blir förvaltningskostnaden betydande. Oafsedt kultur- och andra 

 skogsvårdskostnader uppgå administrationsutgifterna på statens skogar 

 till omkring 20 ^„ eller ". af årliga försäljningsvärdet. Om nu detta 

 senare är 5X af skogskapitalets värde, så afgår genast i % enbart till 

 förvaltning och bevakning och vi äro då nere i 4 % tillväxt i stället för 



Skogni&rtisforfniitgens Tidskri/t, igog. 26 



