390 DISKUSSION. 



II. 



Diskussion. 



Jägmästare Trahn: De ekonomiska principer, efter hvilka en rationell 

 skogshushållning bör bedrifvas, anser jag vara olika för olika slags skogar, 

 således olika för de allmänna skogarna och för de privata skogarna; på dessa 

 principer inverka också produktionsändamälen. 



Hvad då först beträffar den allmänna skogen, tänker jag i främsta rum- 

 met pä kronoparkerna. För denna hushållning är bestämdt, att den skall 

 skötas sä, att den skall afse skogens framtida bestånd och högsta afkastning; 

 och med högsta afkastning menas då icke ränteafkastningen, utan att den 

 största möjliga mängd virke skall bli producerad, så att den största kvanti- 

 tativa virkesafkastningen skall erhållas pr afverkad hektar eller ytenhet. 

 Denna princip kan jag icke finna vara annat än fullt riktig, om man tager 

 hänsyn till kronoparkernas natur att vara allmänna skogar. Det är tryggt 

 för det allmänna att veta, att ändamålet för dessa skogar är att producera 

 största möjliga mängd virke; detta är det nyttigaste för det allmänna. Däre- 

 mot torde det vara mindre viktigt att begära att få största ränta på det på 

 skogen nedlagda kapitalet. 



Jag vill likväl icke, att en sådan princip skall ensidigt tillämpas ens vid 

 skötseln af de allmänna skogarna. Man kan t. ex. tänka sig ett sådant för- 

 hällande, som att det ligger en kronopark nedåt landet i slättbygd, där det 

 är skogfattigt och där till följd häraf råder brist på ved. Att vid sådant 

 förhällande anordna skogshushållningen å kronoparken så, att den största möj- 

 liga virkeskvantitet blir frambringad, kan icke vara riktigt. Därmed följer 

 läng omloppstid och grofva dimensioner pä virket, som här är både olämp- 

 ligt och onyttigt. Nej, jag måste efter förhållandena i vissa fall inrikta min 

 skogshushållning å kronoparkerna äfven pä ett bestämdt produktionsändamål. 



Hvad sedan angår de privata skogarna, fäster jag mig först vid sädana 

 skogar, som angå industrien. De hafva ett visst produktionsändamäl, att pro- 

 ducera sågtimmer eller pappersved eller dylikt. Enligt min åsikt är den eko- 

 nomiska princip, som bör göra sig gällande vid skötseln af dessa skogar, att 

 man skall producera det önskade virkesslaget, och samtidigt med att man 

 gör detta, bör man uppdrifva hushållningen till den största ränteafkastningen 

 af skogen. Därmed menar jag, att man skall se till, att den uthålliga af- 

 verkningen af ifrågavarande virke skall bli den största och mest vinstgifvande, 

 hvarigenom det högsta värdet för industrien i fråga ä skogen erhälles. Man 

 faster sig därvid icke vid afkastningens storlek pr ytenhet af afverkningsytan 

 såsom för de allmänna skogarna, utan vid afkastningens storlek och värde 

 uppdelad pr ytenhet af hela skogen. Denna princip måste från den privat- 

 ekonomiska synpunkten vara fullt riktig. Jag anser den också vara berät- 

 tigad, blott hushållningen icke går till på det viset, att skogens fortbestånd 

 kan äfventyras. Man kan tänka sig, att man här toge virke, som komme 

 från den växtliga ungskogen, och att afverka ungskogen, det är, såsom vi 

 veta, att äfventyra skogens fortbestånd. Däremot borde antagas lagbestäm- 

 melser ju förr dess hellre. Fördelarna i öfrigt af dessa principers tillämp- 



