OM SFARSAMIlICr MED SKOGEN I TEORI OCH PRAKTIK. 429 



tJers m. fl. formler clärliän, när det gäller att beräkna våra skoj^ar.s af- 

 kaslning i framtiden. Göras kolvedsgallringariia ocli andra utsyningar 

 med hänsyn till all tillväxten skall ökas, såväl kvantitativt som kvali- 

 tativt, skall den slutliga afkastningen \ida öfverträffa livad dessa beräk- 

 ningar ge vid handen. Samtidigt erhallcs skälig ränta af skogskapita- 

 let, så att man \id slutafverkningen slip[)er lägga ränta på ränta. Detta 

 förbises alldeles för ofta. Det heter, att om skogarna också för tillfället 

 icke lämna sä stor ränta, sä har jag i stället ökadt kapital. Detta är 

 dock sant endast med modifikation. Ty om jag försummar mina gall- 

 ringar, livad blir följden? Huru mången affär har icke gått, går och 

 kommer att gä ikuU af skäl att räntor hopas på räntor. Gallras ej, när 

 sä bör ske, får jag dels dragas med onödigt stora räntor, dels inträffar 

 det, att träd i skogsbestånd, som för länge hållits täta, erhålla sä svaga 

 toppar, att de icke efter gallringen någonsin få kraft alt förränta, livad 

 som fordras, äfvcn om de beredas nödigt utrymme. 



Men försummelserna gälla ej blott gallringsvirket. Stubbar och 

 grenar komma ofta ej till n_\-lla, ehuru de i de delar af lanilct, som 

 ligga söder om Dalälfven, väl betala de kostnader, som äro förenade 

 med deras tillgodogörande. Afven härvidlag gå dock vissa delar af 

 Hergslagerna i spetsen, under det att på andra håll knappast en enda stubbe 

 tillvaratages och det t. o. m. i mycket skogfattiga trakter. 



Föl' att finna förklaring till dessa missförhållanden måste man tänka 

 på tlels oförmågan hos folket att börja med något nj-tt, dels vinnings- 

 lystnaden, som icke i första hand söker utnyttja den litet gifvande drif- 

 ten, dels bristen pä kapital, som jämväl försvårar drifvandet af en rö- 

 relse, för hvilken omkostnaderna endast obetydligt understiga bruttoaf- 

 kastningen. Men jag vågar påstå, att, icke blott där behållningen blir 

 ringa, utan ock pä många ställen där gallrings- och ljushuggningar lämna 

 goda och synnerligen goda resultat, så försummas dessa åtgärder. I 

 de flesta fall är eller åtminstone uppgifves skälet vara brist pä folk. 

 Granskas frågan närmare, torde åtminstone i de allra flesta fall folk kunna 

 fäs från andra trakter, om blott bostäder funnes att erbjuda. Nå, om det 

 redan nu, särskildt pä många statsskogar, visar sig svårt att utföra en hel 

 del arbeten, som genast lämna visserligen en liten men dock någon behållning 

 och bidraga till ökad afkastning i framtiden, huru skall man då i framtiden 

 kunna pä ett rationellt sätt tillgodogöra sig afkastningen af de kapital, 

 som hopats å mänga ställen särskildt å våra nyinköpta och äldre krono- 

 ])arker genom ständigt ökade ej uttagna tillväxter? Jag skulle vilja till- 

 råda, att åtgärder i tid vidtoges, så att bofast folk finnes i den mån 

 sådant erfordras för nödiga afverkningars bedrifvande. Att lita på till- 

 fälligt arbetsfolk är icke lämpligt. luiligt hvad erfarenheten visar erhållas 



