ÄR BERGTALLEN ETT TRÄD, SOM KÖRTJ. KN VIDSl R. UTBREDN. INOM LANDET? 435 



fått cn vidsträckt utbredning i Danmark, beklädande många kvadratmil 

 af detta lands jord. Och den växer där dels ensam för sig, dels till- 

 sammans med gran och hvitgran, hvilkas fortväxt den anses befordra. 

 Någon tid efter sedan trädet vunnit burskap i detta grannland öfver- 

 fördes det till oss och fick sin användning framförallt på flygsandsfälten, 

 hvarest gjorda kulturer med vanlig tall och gran samt å sina ställen 

 jämväl med österrikisk tall företedde en tynande tillvaro. Flere tusen 

 tunnland flygsandsmark, som eljest kanske kommit att ligga kala, äro 

 nu grönskande, tack vare dessa träds närvaro. — Innan den infördes 

 på flygsandsfälten fanns den dock uppdragen på andra platser i landet, 

 såsom å den till kronopark år 1876 inköpta Oxhults säteris mark. 



Som flygsandsmarkerna kanske icke äro till sin natur öfverensstäm- 

 mande med dem, där trädet har sitt egentliga hem, är det ovisst, om 

 trädet ä dem skall kunna nå full utveckling. Tecken tyda nämligen 

 redan nu på, såväl här som i Danmark, att trädet på en del områden 

 ej uppfyllt de förväntningar, man beredt sig på, nämligen att kunna 

 trotsa de starka väst- och nordvästvindarna, som större delen af året 

 blåsa på Sveriges öppna västkust. Nu efter omkring 30 års växttid 

 börjar trädet nämligen att å sina ställen torka och å andra platser visa 

 en ringa tillväxt med endast några få skott barrbärande, i stället för det 

 normala fem till sju. I synnerhet är det de träd, som växa ytterst i vind- 

 lägena, som torka; de kunna de likasålitet som andra trädslag, såsom 

 hvitgran och österrikiska tallen, på längden uthärda de våldsamma vin- 

 darna. Hvad man sagt om bergtallen som läträd äger här ej sin fulla 

 tillämpning; detta så mycket mindre som den växer långsamt och upp- 

 når en ringa höjd, så att vår vanliga tall vid t. ex. 15 års ålder når 

 öfver den 30-åriga bergtallen. Att som man gjort här å flygsandsfälten 

 uppdraga s. k. läbälten af denna tall kan således blott afse att skydda 

 andra för vinden ömtåliga träd under deras första växttid. Länge dröjer 

 det nämligen ej, innan detta skydd är värdelöst, .^r det dessutom så, 

 att de från hafvet inblåsta saltpartiklarna äro menliga för trädet och 

 dödar det, så talar äfven den omständigheten emot deras gagn som lä- 

 träd utmed hafvet. Här, där sanden ryker, göra de mera tjänst såsom 

 sanduppfångare att bilda sanddrifvor, detta — så länge som de hafva 

 sina grenar längs jorden. 



Emellertid är det ej blott i stormlägena, som träden så där dö, utan 

 äfven midt inne i bestånden förtorka de fläckvis, på sätt fallet är med 

 vanliga tallen. Likasom denna visar bergtallen därigenom, att han 

 egentligen ej är ett de lågländta sandsträndernas träd. 



Kan då, frågar man, införandet af detta trädslag i landet hafva varit 

 att anse såsom omotiveradt ? Visst icke! kunna vi svara. Bergtallen har 



