SKOGSVÄRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I909. H. lO. 



Förslag till ändringar i flottningsstadgan. 



Domänstyrelsens utlåtande. 



Till KONUNGEN. 



Genom nådig remiss den 19 mars 1 907 har domänstyrelsen erhSUit befallning att 

 afgifva underdänigt utlåtande öfvcr en af Flottningschefsföreningen genom Klas F. Lundberg, 

 Bollnäs, A. E. Dandanell, Nyland och N. M. Edlund, Leksand ingifven underdånig Iram- 

 ställning med erinringar i anledning af de utaf den ^. k. Xorrlandskomuiittén föreslagna 

 ändringar i llollningsstadgan af den 30 december 1880. 



Doniänstyrelsen, som retlan förut dels gemensamt med Eders Kungl. Maj:ts Kammar- 

 kollegium den 17 april 1905 och dels särskildt för sig den 23 november samma år afläm- 

 nat yttrande angående berörda af Xorrlandskommittén föreslagna ändringar, har i föreliggande 

 ärende infordrat yttranden från öfverjägmäslare ni. ti., och får med remissaktens återställande 

 härmed afgifva underdånigt utlåtande. 



Då emellertid gällande flottningsförfattningar jämväl i andra afseenden än de af Norr- 

 landskommittén eller tlottningsehefsföreningen berörda numera måste anses vara mindre till- 

 fredsställande, har styrelsen sökt påvisa ytterligare förändringar i hithörande lagstiftning, 

 som kunna anses vara af behofvet påkallade, och har styrelsen enligt bemyndigande i nådigt 

 bref af den 16 oktober 1908 vid ärendets behandling erhållit biträde af skogschefen vid 

 aktiebolaget Robertsfors m. fl. verk Vilhelm Älund. 



Historik m. m. 



Dä flottning allmänhet utgör det bekvämaste och billigaste transportsättet för skog- 

 arnas produkter, har däraf gifvetvis blifvit en följd, att flottlederna, där naturbetingelserna 

 varit gynnsamma, titt sin största omfattning och utveckling inom landets skogrikasle delar, 

 för sä vidt ej särskilda yttre förhållanden häremot verkat hämmande. 



Sålunda äro våra flottleder hufvudsakligen belägna inom Norrland, Dalarna och Värmland, 

 hvaremot det äfvenledes skogrika småländska höglandet nästan alldeles saknar flottleder, 

 ehuru mänga vattendrag därstädes väl skulle lämpa sig för flottning. Orsaken till att detta 

 transjiortmedel därstädes ej funnit användning torde i första hand böra sökas i den om- 

 ständigheten, att vattendragen i dessa trakter redan tidigt tagits i anspråk för industriella 

 anläggningar, h\'arigenom flottleders inrättande försvårats. Dessutom har befintligheten af 

 andra transportmöjligheter därstädes gjort behofvet af flottleder mindre trängande. 



Redan så tidigt som i förra hälften af 1700-talet synes det ganska allmänt hafva varit 

 brukligt att framflotta virke, hvilket framgår af ett kungligt bref af år 1739, hvari veder- 

 böranile myndigheter meddelades vissa föreskrifter att söka underlätta flottningen och lämna 

 nödig handräckning, där sådan kunde päfordras. Först är 1811 utfärdades emellertid en 

 kunglig förordning, hvarigenom landshöfdingarna bemyndigades att genom utslag föreskrifva 

 de villkor, under hvilka flottning i särskiUla fall med hänsyn till andra intressen finge be- 

 drifvas. 



Vid slutet af 1840- och under lS50-talet började den svenska trävaruindustrien erhålla 

 ökad betydelse, och härmed fördes äfven frågan om flottleders anordnande ett stort steg 

 framåt. 



De ständigt vä.\ande värdena ä trävaror — i all synnerhet vid 1870-talets början — 

 framhäfde ytterligare behofvet af goda transportleder för skogarnas produkter, och stora 

 kapital nedlades på flotdeders upprensning och byggande. I samma mån som denna utveck- 

 ling fortgick, framträdde äfven nya anspråk på reglerande lagföreskrifter angående flottningen 

 m. m. Bestämmelser härom utfärdades efter mänga års förberedande arbeten år 1S80. 

 Genom dessa ännu gällande flottningsförfattningar, klargjordes förhällandet mellan det en- 

 skilda äganderättsintresset, och flottningsintresset, hvarjämte de grunder, efter hvilka stridig- 

 heterna mellan dessa intressen borde afgöras, fastslogos. 



