KÖKSLAi; TILL ÄNDRINfJAR I 1'LOTTNINGSSTADGAN. 453 



\'iil in ilyhk uiKlcrsiikninj; befinnes den laslstiilUla ainortcringsarjjiUen an^jifva en viss 

 ilimcnsionsfjräns, uruler hvilkcn virket ej längre äger afsättningsvärde. Allt efler amijrtc- 

 riiigsafgiflernas storlek kommer denna gräns att ligga högre eller lägre i dimeiisionsskalan 

 och den mindre värdefulla skogen nedanför deima gräns att utestängas frän möjligheten att 

 kunna tillgodogöras. 



1'onitom torra träd, som härigenom äro tillspillogifna, förefinnes jämväl bland de ännu 

 Iffvande träden af mindre dimensioner en del, som ej har förmiiga till vidare utveckling. 

 Dylika träd, hvilka normalt alstras inom nästan alla bestånd och inom vissa förekomma i 

 SÄ stor mängd, att de utgöra den öfvervägande delen af kubikmassan, bilda ett värdelöst 

 kapital, sä länge amorieringsafgiften lägger hinder i vägen för deras uttagande. Det är 

 själfklart, att skogshushållningens ekonomi blifver lidande pä att skogsmarkens alstringskraft 

 använtles för produktion af värdelösa produkter. 



Den förnämsta betingelsen för införande af rationell skogsvSrd är att träd af jämviil 

 mindre dimensioner kunna uttagas, ty sä länge ä hyggen eller blädningsluckor, hvarifriin <le 

 värdefulla gröfrc träden afverkats, oväxtliga småträd kvarstå, kan nöjaktig föryngring där- 

 städes ej erhållas. 



Utgår ilen fastställda amorieringsafgiften efter stycketal lika för såväl större som 

 mindre virkessortiment, kommer kubikenheten af de mindre dimensionerna att beläggas 

 med en mycket hög afgift i förhållanden till kubikenheten af gröfre virke och dimensions- 

 gränsen för det afsätmingsbara virket sålunda att höjas. Ett uttagande af dessa afgifter per 

 Uubikenhct bidrager däremot till sänkande af denna gräns. 



Det nu använda amorleringsystemct mal piiliiggande af viss afgift a. det fram/lottade 

 virket kommer emellertid under alla förhållanden att mer eller mindre beroende pii af giftens 

 storlek ork g^ninden för utdebiteringen lägga hinder i vägen för införandet af god skogsvärd. 



Men äfven i ett annat afseende är amorteringssystemet förkastligt, hvilket bäst tydlig- 

 göres genom nedanstående exempel, där för vinnande af åskådlighet den till flottledens 

 vattenområde hörande skogen anses vara besutten af en enda skogsägare. 



K vattenområdets skogsmark finnes förutom skog af normal beskaffenhet god tillgång 

 pä ötvermogna ocli oväxtliga träd, som lämna nedanstående antal virkesdimensioner engelskt 

 mått : 



10,000 st. timmer öfver 17 fot 9 tum i topp 

 30,000 » > om 17 » S 



50,000 »7 » 77i 



Det i vattenområdets flollled nedlagda byggnadskapitalrt utgör 5,500 kronor, och amor- 

 teringsafgiftcn är 50 öre per stock. 



Allt virke öfver 1 7 fot 9 tum i topp betinnes etter afdrag af alla omkostnader jämte 

 amorieringsafgiften lämna nettovinst, hvarföre detta virkeskapital 10,000 timmer under första 

 året efter ledens afsyning afverkas och franiHottas, hvarigenom byggnadskapitalet amorteras 

 med 5,000 kronor. Den amorterade delen af ka]iitalet jämte räntor uppgår vid nästa års 

 llottning till 700 kronor. 



Nu befinnes, att virket om 17 fot S tum och 17 lot 7,'/^ tum ej kan af\'erkas med 

 vinst, ty, då alla omkostnader jämte den fastställda amorieringsafgiften blifvit fråndragna, upp- 

 står för Slums timret lo öres och för 77,-tums timret 30 öres förlust per styck, hvadan 

 sålunda en afverkning synes förlustbringande. 



Om emellertid det oaktadt allt Stums timmer 30,000 st. afverkades och framflottades, 

 skulle visserligen pä 1,400 st. uppkomma en brist af 10 öre per timmer eller 140 kronor, 

 men da vore älven llotiledens byggnadskostnader slutamorterade, och på återstående 28,600 

 timmer skulle uppstå en behållning af 40 öre per styck eller 11,440 kronor, hvadan netto- 

 behållningen uppginge till 11,300 kronor. 



.\fven 7'7.,-tums timret kunde med vinst afverkas; där\'id skulle uppstå en behållning 

 af 20 öre per timmer eller för 50,000 stycken 10,000 kronor. 



Hade ifrågavarande virkesparti genom öfvergängen brand eller torka varit i sådant 

 tillstånd, att del, innan byggnadskapilalet jämte räntor blilvit på annat sätt gäldadl, väsent- 

 ligen sjunkit i värde, skulle skogsägaren, därest han, förledd af värdeberäkningen å hvarje 

 stycketal, uppskjutit afverkningen. lidit en sammanlagd förlust af 21.300 kronor. 



Då del i ifrågavarande fall förutsattes, att skogsägaren ensam ägde skogsarealen inom vatten- 

 området, och han sålunda själf måste hafva förskjutit byggnadskapitalet, är ju dock antagligt, att 

 han, under förutsättning att han ägde kännedom om virkeskapitalet å sin skog, ej låtit förleda sig 

 till en dylik telaktig beräkning. Om däremot skogarna inom vattenområdet under i öfrigt 

 samma förutsättningar innehafts af t. ex. 3 skogsiigare, och virkesförrådet utgjort 90,000 

 timmer öf\cr 17 fot 8-tum i topp och 150,000 timmer öfver 17 fot 7'7i-tum i topp, lika 



