454 FÖRSLAG TILL ÄNDRINGAR I FLOTTNINGSSTADGAN. 



fördeladt på skogsägarna, skulle säkerligen det antagna byggnadskapitalet 5,500 kronor icke 

 blifvit slutamorteradt, äf\'en om ägarna haft kännedom om virkesförräden, ty hvar och en 

 skulle i medvetande om den vinst, han genom flottningen beredde sina grannar, låta sin 

 skog stå, i afvaktan på att de öfriga genom flottning skulle gälda byggnadskapitalet, som 

 under tiden växte med ränt» måhända efter 8 å 10 "i,, beroende på den af myndigheten 

 fastställda räntefoten, under det att flottningshyggnaderna samtidigt förfölle. 



Om emellertid de tre skogsägarna omedelbart efter ledens upplåtelse kunde hafva 

 träffat en förening om att — med lika antal för hvar och en — framflotta tillsammans 

 11,000 stycken 8-tums timmer, hade byggnadskapitalet med en amorteringsafgift af 50 öre 

 per timmer genast blifvit slutamorteradt, hvarvid dock en gemensam förlust af I, lOO kronor 

 hade uppstått; det återstående virkesförrådet hade däremot lämnat en gemensam vinst af 



för 79,000 S-tums timmer a 40 öre 31,600 kr. 



och » 150,000 7^,',-tums » » 20 » 30,000 » 



Summa 61,600 kr. 



Äfven under förutsättning att skogsägare efter ett vattendrag skulle äga en fullständig 

 kännedom om det befintliga virkesförrådet, torde väl en dylik förening om afverkning mera 

 sällan kunna åvägabringas, och än mindre kan detta ske, då sådan kännedom, såsom van- 

 ligen är fallet, saknas. 



Dä en skogsägare ensam besitter vattenområdet till en flottled, som är besvärad af 



guldet byggnadskapital, bör han sålunda icke beräkna amorteringsafgifter utan genast öfver- 

 föra kapitalet 'på debetsidan i skogens konto, hvarigenom flottleden på en gång öppnas för 



afsättning af skogens produkter, och samma förfaringssätt bör om möjligt komma till använd- 

 ning, äfven där flera skogsägare innehaf\'a en flottleds vattenområde. 



Den omständigheten att skogsägaren själf framflottar sin skogsafkastning utöfvar här 

 intet inflytande, ty därest amorteringsafgifter åsättas det framflottade virket, måste gifvetvis 

 en köpare afräkna denna afgift vid sina inköp. 



Af hvad sålunda blifvit andfördt framgår, att amorteringssystemct med uttagande af 

 ■viss afgift a det framflottade virket föranleder skogsägare att ined anledning af dessa af- 

 gifter eller af obenägenhet att gynna andra skogsägare af hälla sig frän flottning, som, om 

 den bedrefves i större omfattning eller utfördes af skogsägarna gemensamt, skulle lämna 

 vederbörande afsevärd vinst och samtidigt öppna flottlederna för mindre värdefullt virke. 



Äfven dessa olägenheter framträda af anförda skäl mest i smärre flottleder. 



En långt riktigare grund för gäldande af förskjutna kostnader vore otvifvelaktigt, att, 

 sedan en flottled vore reglerad med för framtiden bestående byggnader och vederbörligen 

 upprensad, det sammanlagda byggnadskapitalet på en gång gäldades af respektive skogsägare 

 inom vattenområdet med olika belopp efter öf^■erenskommelse eller, om sådan icke stode att 

 träffa, i förhållande till värdet af hvars och ens skogsförråd i storleken af skogsmarkens 

 areal eller efter andra lämpliga grunder; härigenom skulle ofvanberörda olägenheter undvikas. 



Beträffande särskildt de delar af landet, där dispositionsrätten till skogens nyttjande å 

 sammanhängande arealer är inskränkt skulle ett dylikt förfaringssätt sannolikt kunna ge- 

 nomföras. Inom dessa delar af landet — lappmarkerna och nordvästra delen af Kopparbergs 

 län — är nämligen skogstillgången, som ej må hårdare anlitas, än med skogens bestånd 

 for framtiden är förenligt, i regeln uppskattad och den årliga afkastningen beräknad. I all- 

 mänhet äro flottlederna inom dessa områden i ett otillfredsställande skick och, där de äro 

 reglerade och till allmänt begagnande upplåtna, visar det sig ofta mycket svårt att genom 

 amorteringssystemet kunna återgälda de nedlagda byggnadskostnaderna, enär de periodvis 

 återkommande afv'erkningarna på grund af skogsmarkens i dessa trakter i regeln ringa pro- 

 duktionsförmåga äro jämförelsevis obetydliga. Tillföljd härafoch på den grund att flottnings- 

 kostnaderna oafsedt amorteringsafgifterna äro tämligen höga, alldenstund virket å' dessa 

 aflägset belägna trakter måste flottas långa sträckor, innan det framkommer till hafvet, äro 

 afsättningsförhållandena här mycket otillfredsställande, sa att endast gröfre virkessortiment i 

 vanliga fall äro afsättningsbara. 



Uppenbarligen skulle genom en omsorgsfullt utförd reglering af flottlederna i dessa 

 trakter och genom att därefter tillämpa en princip af den art, som ofvan antydts, för bygg- 

 nadskostnadernas gäldande ett mycket stort virkeskapital under nu afsättningsbar dimensions- 

 gräns kunna uttagas ur dessa skogar. 



Härigenom komme sålunda det afsättningsbara virkesförrådet att ökas, på samma gång 

 som vid skogshushållningen kunde användas en biologiskt riktig, relativt kort omloppstid. 



1 många fall skulle det visa sig, att en tilltallig omloppstid borde användas för att snabbare 

 uppnå normala förhållanden. Flottledernas ordnande möjliggjorde alltså en ökad afverk- 



i 



