456 FÖRSLAG TILL ÄNDRINGAR I KLOTTNINGSSTADG AN. 



intressenter sammanslöte sig i en förening och byggde fiottleden. Kostnaderna härför för- 

 delades dem emellan efter öfverenskommen grund. Därefter skulle Hottning af virke från 

 deras skogar ske fritt, oafsedt virkets dimensioner. För virket från öfriga intressenters sko- 

 gar skulle det däremot utgå afgäld till föreningen efter viss på förhand fastslagen grund 

 intill dess flottleden vore, därest amorteringssystemet tillämpats rent, slutamorterad. 



Ett sådant kombineradt system skulle tillåta en direkt jämförelse mellan afskrifnings- 

 och amorteringssystemen och på den grund måhända föranleda till att afskrifningsmetoden vunne 

 terräng. Då emellertid det kombinerade systemet säkerligen skulle ofta nog föranleda såväl 

 långvariga strider mellan intressenterna inom föreningen å ena samt intressenterna utom 

 föreningen å andra sidan som kringgående vid tillämpningen, vill domänstyrelsen icke nu 

 framkomma med förslag till ett dylikt systems genomförande, utan får härvidlag inskr.änka 

 sig till de gjorda antydningarna. 



Oaktadt de onekliga fördelar, en tillämpning af afskrifningsmetoden enligt styrelsens 

 åsikt skulle medföra, finner sig styrelsen icke böra tillstyrka ett frångående, för närvarande 

 och intill dess någon erfarenhet angående denna metods verkningar hunnit vinnas, af amor- 

 teringssystemet för andra fall än att intressenterna kunna enas om flottledens byggande och 

 sättet för gäldande af kostnaderna därför dem emellan. Ett sådant fall skulle naturligen 

 vara for handen äfvcn dä endast vissa af intressenterna ansågo fördelarna af en afskrifning ome- 

 delbart mer än motväga nackdelen af att någon annan intressent därigenom obehörigen g)'n- 

 nades på deras bekostnad samt för den skull inginge sådan förening. 



Förutom ofvan anförda olägenheter, som vidlåda amorteringssystemet, torde äfven böra 

 framhållas, att i ett hänseende en oriktig praxis allmänt vunnit burskap, ehuru flottnings- 

 stadgans bestämmelser härutinnan icke bära skulden. 



I § 4 mom. 1 föreskrifves bland annat, att det åligger förrältningsmannen vid syne- 

 tillfället utreda, hvilka bestämmelser böra tillämpas i fråga om grunderna för uttaxering af 

 kostnaderna för flottledens byggande m. m. 



Man har hän'id allmänt tillämpat det förfaringssättet, att flottleden afdelats i distrikt 

 af ofta ringa utsträckning, och har härefter de på hvarje särskildt distrikt oguldna byggnads- 

 kostnaderna m. m. ansetts böra gäldas af enbart det virke, som framflottas genom distriktet. 



Gifvetvis ar en ensidig tillämpning af en dylik princip felaktig. Så t. ex. kan en 

 dammbyggnad i ett distrikt vid flottledens upprinnelse utgöra grundbetingelsen för flottnin- 

 gens möjliggörande i hela flottleden, enär genom denna damm det nödiga flottningsvattnets 

 utnyttjande möjliggöras. Äf\'enledes torde hvarje byggnad och upprensning i en flottleds 

 öfre delar i de flesta fall vara till nytta för flottningens bedrifvande i de nedre delarna af 

 leden, enär arbetet härigenom påskyndas, så att flottningen i de nedre delarna kan försiggå, 

 medan änim tillräcklig vattentillgång förefinnes. Visserligen kan den invändningen framstäl- 

 las, att därest det på de nedre distrikten neddrifna virket flottats ensamt utan att invänta det 

 frän öfre distrikt kommande virket, flottningen skulle i dessa nedre distrikt hunnit verkstäl- 

 las, medan ännu god tillgång på vatten stått till buds, men otvifv^elaktigt skulle fiottnings- 

 kostnaderna för detta virke härigenom blifvit väsentligen fördyrade, ty dessa kostnader falla 

 i samma män virkesmängden ökas. 



Det torde sålunda vara tydligt, att flottningsarbetet i de nedre delarna af en led står 

 i stort beroende af det sätt, hvarpå flottningen i de öfre delarna genom byggnadsarbeten möj- 

 liggöres, hvaraf i sin ordning följer, att ett ensidigt uppdelande af byggnadskostnaderna på 

 korta distrikt måste anses oskäligt. 



Då de öfre delarna af en flottled matas frän ett mindre vattenområde, hvilket så små- 

 ningom vidgas mot ledens slut, blifver äfven virkestillförseln till de öfre delarna mindre, 

 och tillfölje häraf blifva amorteringsafgifterna för virket inom dessa delar ofta synnerligen 

 betungande. 



Domänstyrelsen har i öfrigt redan i sitt till Eders Kungl. AIaj:t ställda utlåtande af 

 den 23 november 1905 uttalat sig i frågan angående amorteringsafgifternas fördelning; äfven 

 flottningschefsföreningen har framhållit berörda oegentligheter i sitt utlåtande sid S och 6. 



Emellertid torde den metod, flottningschefsföreningen föreslagit till afhjälpande af 

 dessa missförhållanden, ej kunna tillämpas, ty om i det af föreningen anförda exemplet 

 annuiteten för distriktet n:o 3 sättes till t. ex. goo kronor i stället för 100 kronor, kommer en- 

 ligt denna metod afgiften för det virke, som framflottas från distrikt n;o i , att blifva högre 

 än om nuvarande praxis tillämpas, hvadan sålunda metodens syfte »att utjämna kostnaderna 

 till förmån för det längst upp i flottleden tillsläppta virket» tvärtom skulle komma att mot- 

 verkas. Domänstyrelsen skall här nedan framställa ett annat förslag till en dylik utjämning. 



(Forts, följer i nästa häfte."! 



