IRAVARUMARKNADEN. 47 I 



Sverige måste ju blifva väsentligt minskade. Kinland och Ryssland äro 

 ganska utsålda, och lagren i utlandet anses detta oaktadt blifva under 

 det normala. De kvantiteter trävaror, som icke kunnat levereras i år 

 utan måst öfverflyttas för leverans nästa vår, spela också sin särskilda 

 roll i fråga om marknadens stärkande, då de dels icke trycka på vinter- 

 marknaden i utlandet, dels minska f. ö. v. -lagret i Sverige och slutligen 

 binda köparnas intresse vid att hälla priserna uppe åtminstone tills 

 dessa varor komma i konsumtion. 



Men den minskade tillgången i Sverige gör icke allt, man måste 

 också räkna på en ökad konsumtion, om förhoppningarna skola slå in. 

 Tecken på fortgående förbättring i allmänna världsmarknaden ha ju 

 ock allt mer kommit till synes. Amerika, den visserligen tämligen opå- 

 litliga barometern, visar stigning mot industriellt högtryck igen. Tysk- 

 land påverkas genast däraf och ser tiderna ljusare. Frakterna stiga äfven 

 utöfver, hvad årstidens särskilda förhållanden få anses gifva anledning 

 till, och större liflighet råder redan vid de engelska skeppsvarfven. 

 Råmaterialen stiga i pris, företagen kräfva allt mera pengar och — aj ! — 

 räntan stiger också. Där ha vi ett »aber». Penningmarknaden stramas 

 åt i England, Tyskland, Frankrike och öfverallt, och som ett eko på 

 exportörens rop på högre pris får han igen en högre ränta. Allting 

 utjämnas! Stackars dock husbyggnadsverksamheten, ty folk bygger 

 ogärna, när byggnadslåneräntan går mot 8 % . Beklagligt nog kan man 

 för det närvarande icke i något af de länder, som ha intresse för vår 

 träexport, säga att byggnadsverksamheten nöjaktigt florerar, och i Eng- 

 land påvisar man ännu den relativt stora arbetslösheten såsom ett bevis 

 för, att allt ännu icke är i sina rätta gängor utan många kuggar än 

 måste jämkas tillrätta och kraftiga vindar blåsa, på det att världsmark- 

 nadens stora Grottekvarn må gå »sin jämna ban med ett guldregn hela 

 da'n». Och heter det ju vidare i den kända källan, >'när vår kvarn är 

 viss om maten, trygg är staten... , trygg att fä rikligt af guld igen, 

 icke för skogens »späda små», hvilka aldrig blifvit utlämnade, ej heller 

 för dess i högburna kronor prunkande »lifsglädjeprästinnor utan för 

 alla de gamla skadade och öfvermogna>, som offras åt Grotte och med 

 en ihålig suck falla för bödelyxan. 



Den 2 2 okt. 1909. ^Szvoräjish''. 



