SKOGSVARDSKOKKNIMiKNS lIUSKKlir 1909, H. II. 



I skottska högländerna. 



Af Gunnar Andersson. 



Midsommaraftonen |);i morgonen ångade jag Ijort från det dimhöljda 

 Edinburgh i)å några dagars midsommarlof från andra plikter. Hufvudafsikten 

 var att erhålla en på egen iakttagelse grundad bild af de, värt land i många 

 afseenden sä likartade skottska högländerna, samt en låt vara flyktig känne- 

 dom om områdets skogar och torfmossar. 



Knappast var den berömda bron öfver Firth of Forth passerad förrän det 

 således gällde att utnyttja så mycket som möjligt det rika förråd af kartor, 

 böcker ni. m., hvarmed de vänliga vännerna i Geological .Survey of Scotland 

 i sä riklig mängd hade utrustat mig. Då jag antar att flertalet svenska skogs- 

 män icke äro sä ofantligt mycket mera inne i skottsk geografi, geologi och 

 botanik än jag själf var, dä jag kom dit, torde en liten orientering i stil med 

 hvad jag för egen del funnit vara önskvärdt här ej vara ur vägen. 



Skottland utgöres fysiskt- geografiskt, geologiskt och vi kunna äfven gärna 

 säga etnografiskt af tvä delar, en nordlig och en sydlig. Gränsen mellan 

 bägge går ungefär från Stonehaven vid ostkusten i sydväst ned till Clydes 

 mynning vid den västra (jfr kartan). Den södra delen består af sedimentära 

 formationer mestadels af paleozoisk ålder och dessa sandstenar, skiffrar och 

 kalkstenar, ha förutom att de skänka landet stenkol och innan det tog slut 

 äfven järn, gifvit denna del af detsamma en bördig jordmån med vida fölt 

 och slätter, öfver hvilka här och hvar höja sig branta berg af vulkaniskt 

 ursprung. 



Helt annorlunda blir sceneriet, då man på väg norrut passerar den nyss- 

 nämnda gränsen. Det är en gräns likartad den, som för från skånsk till 

 småländsk natur eller i vissa afseenden kanske riktigare från jämtländska slätt- 

 landet in i fjällen. Den andra delen af landet är nämligen de mångomtalade 

 och mångbesjungna skottska högländerna. Det är ej underligt, att vi i dem 

 i mänga afseenden finna Sverige åter, ty geologiskt och fysiskt-geografiskt sedt 

 äro de helt enkelt fortsättningen pä andra sidan Nordsjön af den skandina- 

 viska bergskedjan, samma gneiser och skiffrar, pressade och veckade i hvar- 

 andra, svärtydda och i ständig växling. De bägge länderna ha också längre 

 fram i de geologiska tiderna haft samma historia. En stor och kraftig och 

 långvarig inlandsis har hyflat och putsat dem och resultatet är, att när en 

 gång stackars strandade luftfarare, utan detaljkunskaper i naturvetenskap 

 borta i ödemarkerna skola söka utröna hvar de äro, så kunna de mycket väl 

 taga fel pä högländerna och lät oss säga Oviksfjällen i Jämtland eller ännu 

 bättre en del af inre Härjedalens fjälltrakter. Det, som då må vara dem en 

 ledstjärna är att granen nästan saknas i högländerna; vild finnes den ej alls. 



Sko^svHrds/oreitingens Tidskrift, iqog. -12 



