SKOTTSKA HÖGLÄNDERNA. 



481 



aniui andra ej mindre än tre, medan öfver stora delar mossen är alldeles 

 trädfri. Den understa delen innehåller sä godt som inga stubbar till ungefar 

 I m. öfver botten, medan i den därofvan liggande torfven sädana finnas i hvarje 

 nivä, om man betraktar jjrofilen i dess helhet. 



Hvad bevisar nu denna i öfrigt ytterst fossilfattiga torf om forna tiders 

 skogsförhällanden? Den säger enligt min mening, att vi haft landet täckt af 

 barrskogar med inblandad björk upp till en höjd af minst omkring 800 m., 

 (1. v. s. praktiskt sedt har hela detta nu sä skoglösa och öde land varit skog 

 bevuxet. Huruvida skogen i högländerna, liksom hos oss vuxit högre upp pä- 

 liergens sidor än den nu förmår, därom kan man erhålla kännedom först om 



Fig. 3. Tarti af Edinbiirjjhs oiiigitningar. ;.\rthurs sert och Dunsappie l.och;. 



licrgcn utgöras Inifvudsakligen af l)asalt, vegetationen är ljunghed med större 



och mindre ])arlier gräsmark. 



man fortsätter undersökningarna inom de högst belägna partierna af landet, 

 men denna fräga har i detta sammanhang ringa intresse. 



Det gäller då att afgöra när landet var skogtäckt och hvilka orsakerna 

 äro till den nu så utsträckta skoglösheten (jfr kartan). Förhållandena vid 

 Slochd Mor ge ingen ledning för bestämmande af tiden, då skogen lefde här, 

 ty torfven är fattig på andra växtlämningar än stubbar och rötter och det 

 torflager, som täcker de öfversta stubbarna är ställvis sä föga mäktigt, att 

 skogen kunnat lefva långt fram i tiden. Öfverhufvud torde man med stor 

 säkerhet kunna säga att landet varit skogtäckt under en mycket lång period 

 af den sedan istiden förflutna tiden. Allt talar för att hedarna äro af ganska 

 ungt datum. Den stora lätthet, med hvilken träden växa upp, hvarhelst kul- 

 turer göras är beviset för att det upp till en mycket betydande höjd ö. h. 

 måste vara människan och hennes kultur, som framkallat trädlösheten och ej 

 ändring i de naturliga förutsättningarna, åtminstone icke i afgörande grad. 



