1 SKDITSKA HÖGLÄNDERNA. 



483 



Det är samma läror, som så frankt jircclikus från vissa häll äfven hos 

 oss, där faran dock är ännu större, ty vi kunna icke ens till}(ri|)a fårafvcln i 

 stället för skogsskötseln i den omfattning, som under Skottlands milda vintrar 

 kan ske. 



?',n färd genom högländerna ger dock bevis för att mångenstädes, ehuru 

 dock i allttör begränsad omfattning, försök gjorts att återvinna landet ät sko- 

 gen och stora arealer med kulturskog ses här och hvar. 



Det oftast kultiverade trätlet är ojämförligen lallen. På låglandet ser man 

 enstaka rader eller mindre bestånd, i högländerna ej sällan betydande skogar 

 ända u])j) på bergens tojipar. Nästan alla dessa tallar äro resultat af kulturer. 



Fig. 4. l'arti från Kaledoniska kanalen, visande slussarne vid Fort Augustus samt 



det hcdklädda landet rundt kring denna ort, hvarest äfven .ädlare löftr.Hd 



(bok, ek, lönn) mycket väl trifvas. 



Endast mycket små partier kvarlefva af den ursprungliga skogen. Jag besökte 

 en sådan i högländerna vid Carrbridge. På en höjd af 300 — 600 m. ö. h. 

 finnas i dessa trakter ett af de största tallskogsiiartierna i landet, under gångna 

 årtionden afsevärdt utvidgadt genom kulturer, 'lallen går här i själttViryngrad 

 skog upp i ganska vacker form och nog så tätt bestånd, någon större längd 

 når den dock icke, utan i de bestånd jag såg afslutades längdtillväxten vid 

 ij — 14 m. ()fverhufvudtaget erinrade själfva skogstypen afsevärdt om våra 

 skärgärdsbeständ i mellersta Sverige. Markbetäckningen ger också bevis för 

 det fuktiga klimatet. Blåbärsris dominerar, sjiarsammare äro lingon och ljung 

 samt Aira flexuosa, hvilken dock sträckvis är nog sä ymnig. Inströdda träffas 

 våra gamla bekanta Luzula pilosa, Potentilla erecta, Melampyrum pratense, 

 Trientalis europjea, samt här och där en och björk. Hvitmossor saknades i an- 

 märkningsvärd grad. 



