DEN Pl. ANKRADE IINDERSÖKNINGKN OM VIRKESTILLGANG OCH TILLVÄXI' M. M. 497 



Denna \äxlin^ i resultaten rader för all procentuppskatlninjj saväl ifråga om skog som 

 uppskattning af skogsmarkens areal, livarpä beräkning af virkcsmassun grundar sig, och är 

 af erfarenheten förut väl känd. Den bestyrkes ocksä säväl af kommissionens fingerade 

 taxering som af den beräkning om markslagcns arealer, som kommittén utfört med ledning 

 af ett linjenät pä en sammandragskarta öfver vissa härad i Stockholms lan. Vi anföra här- 

 om följande silTror ur konnnissionens tabell II sid. 20. Af 100 laxeringar utlörda till 0,5 

 % pii 200 tusen har utvisade 63 stycken ett fel frän o till 5 %, 2g ett fel växlande frän 

 5 till 10 %, ^ ett fel frän 10 till 15 % och I ett fel intill 20 %. Om det 5Lst"ämnda, 

 som endast inträlTar i I af 100 tall, fränses som ett sällsynt undantagsfall, sä skulle för 10 

 dylika taxeringar resultatet blifva, att ungefär 6 hafva ett fel af högst 5 %, 3 ett fel frän 

 5 till 10 % och I ett fel intill 15 %. 



Vid nyssnännida beräkning af de olika ägoslagens arealer i en del af Stockholms län 

 visade sig blanil annat alt felen, för fyra beräkningar, alla utförda till 0,25 % växlade pä 

 följande sätt: 



för åker I- o,.6 %, — o,» %, — 5,7 %, + 5.7 % 



- skogsmarken — 0,3 %, — 0,16 %, + 3,8 %, — 3,16 % 



s mossar och kärr — 0,4 %, — 12,9 %, — 9.7 %, r 23,2 % 



Anmärkas bör, att dessa växlingar gälla i förhällande till resultatet af en I % -taxe- 

 ring och icke i förhällande till den verkliga arealen. 



Af dessa olika exempel är uppenbart, att nägot generell omdöme on' de högsta fel, 

 som man har att vänta för en viss ta.xeringsprocent. icke kan byggas pä en taxering, ly det 

 beror hell och hållet pä slumpen, Iiuru detta enstaka resultat utfaller — ja, icke ens ett ])ar 

 taxeringar äro i stånd att ange felens yllergränser för en viss taxeringsprocent. 



En .skogstaxerings lilllörlitligliet är såsom ocksä kommissionen anmärkt bland annat 

 beroende af tvä hufvudfaktorer, nämligen arealen samt skogsbeståndens jämnhet och framför 

 allt omväxling med annan mark säsom inägor och impediment. Ju större arealen är och ju 

 jämnare skogsbestånden äro och ju mindre de afbrytas af mellanliggande äker och annan 

 icke skogbeväxt mark desto tillförlitligare blir resultatet och ju lägre laxeringsprocent kan 

 man alltså använda för att vinna en viss säkerhet. 



Vid en undersökning för ifrågavarande ändamål skulle alltså fordras alt ett flertal taxe- 

 ringar utfördes jiä arealer af ungefiir den storlek, som våra landstingsområden hafva, och 

 med sädana skogsförhällanden, som kunna anses motsvara ett medeltal tor landet. Dylika 

 taxeringar behöfva dock ej utföras pä skilda skogar, hvilket som försök betraktadt är cko- 

 nemiskl oulförbart, ty man kan, som kounnissionen framhåller, vinna ungefär samma resultat 

 genom att pa sannna område upjjgä och taxera ett tätt linjenät, t ex. med 200 meters 

 linjeafständ, motsvarande 5 %-taxering, och af dessa linjer därefter uttaga hvar 5:le linje, 

 den l;sta, 6:tc, ll:te o. s. v., samt uträkna taxeringsresultatet för dem särskildt, då resultatet 

 erhålles för en I %-taxering. Likaså kan man genom alt uttaga hvar lo:de linje, i:sta, 

 II:te, 2i:sta o s. v., t^ resultatet för en 0,5 % taxering. Men nu kunna 5 olika uttryck 

 för en I %-taxering erhållas, därför att hvar 5;te linje kan uttagas på 5 olika vis nämligen 

 I, 6;le, 2, 7'*^*^) 3. S:de . . . . Härigenom erhållas 5 olika svar på en i %-laxering, hvilka 

 äro för ifrågavarande ändamål af i del närmaste samma värde som 5 dylika taxeringar pä 

 fem skilda, likartade skogar. Och pä samma sätt kunna 10 resultat erhållas för en 0,5 %- 

 taxering. 



Försöksundersökningen kan alltså förenklas därtill alt ä ett område, som ifråga om 

 ytvidd och skogsförhällanden motsvarar medeltalet för landets län, ulföres en linjela.xering 

 till sä hög procent, del vill säga med sä stort antal linjer, att det blir möjligt att för de 

 taxeringsprocenler, hvilkas tillförlitlighet särskildt böra undersökas, nämligen 0,5 % och 

 därunder, göra sä mänga linjekombinationer, all tleras olika resultat kunna gifva en när- 

 melsevis riktig föreställning om huruvida deras högsta felgränser gä öfver 10 % eller icke i 

 fyrhållande till alla linjernas resultat, det vill säga den högsta taxeringsprocenlen. Men 

 skall försöket blifva verkligt bevisande, måste man naturligtvis ytterligare fordra kännedom 

 äfven om säkerheten hos denna högsta laxeringsprocent i förhällande till den verkliga vir- 

 kesmassan, ty del är de låga taxeringsprocenternas högsta afvikelse frän verkligheten som 

 måste utrönas. Men da. som ofvan sagts, en försökstaxering till en mycket hög procent, 

 t. ex. 5, för ett helt län icke kan ifrågasättas af ekonomiska skäl, ställes man inför det 

 oundvikliga valet att antingen minska försöksylan eller ock sänka den mest önskvärda taxe- 

 ringsprocenten. Härvid tvingas man alt välja det första alternativet, dä fordran pä en så 

 hög laxeringsprocent' för hela området, all de undersökta, lägre procenternas felgränser med 

 någorlunda säkerhet kunna angifvas, icke tål någon eftergift, ty i annat fall är hela försöks- 

 taxeringen förfelad — de undersökta arealerna må vara än sä stora. 



