504 FÖRSLAG TILL ÄNDRINGAR I FLOTTNINGSS TADGAN. 



Enligt hvatl Domänstyrelsen genom jägmästaren \V. Alunil inhämtat, lära de af Eders 

 Kungl. Maj:t förordnade vattenrätts- och dikningslagstiftningskommittéerna vara betänkta pä 

 att beträffande de till kommittéernas behandling hörande delar af vattenrätten förelägga 

 Eders Kungl. Maj:t förslag till en mera förenklad rättsprocedur. Enligt jägmästaren Alunds 

 uppgift hafva nämligen kommitterade ansett behofvet af särskildt organiserade domstolar för 

 vattenmål vara trängande, och med de väsentligt ökade kraf, det af kommitterade till större 

 delen utarbetade förslaget komme att ställa pä domstolarnas allsidiga sakkunskap och prak- 

 tiska förmåga oafvisligt. Man hade härvid tänkt sig inrättandet af särskilda vattendomstolar 

 till ett antal af 5 eller 6 för hela riket, samt eventuellt såsom andra och sista instans en 

 högsta vattendomstol i Stockholm. l'nderdomstolarna i landsorten, som afsäge skola om- 

 fatta vissa vattenområden i sin helhet, skulle blifva af blandad administrativ och judiciell 

 natur och bestå af en juridiskt utbildad person såsom ordförande samt såsom bisittare en 

 vattenbyggnadstekniker, en landtbruksingenjör och 2331 landtmannavärf erfarna män. 

 Sådan domstol skulle sammanträda ä plats, som med hänsyn till kostnader och parternas 

 intressen i öfrigt för hvarje fall kunde pröfvas lämplig. Vidare hafva kommitterade fram- 

 hållit, att i afseende på mål angående flottled och flottning, hvilken del af vattenrätten ej 

 vore föremål för kommitterades hittillsvarande lagstiftningsarbete, nu gällande regler fortfa- 

 rande skulle äga giltighet, intill dess äfven härulinnan nya bestämmelser kunde varda fast- 

 ställda. 



Kommitterade hafva sålunda här gifvit en antydan om, att äfven i mål angående flott- 

 ning den tilltänkta rättsproceduren kunde vinna tillämpning, och Domänstyrelsen anser äfven 

 en dylik anordning särdeles lämplig. 



Under förutsättning att ett förslag i dylik riktning vinner statsmakternas bifall, bör 

 emellertid underdomstolarna erhålla en något förändrad sammansättnmg så till vida, att i 

 mål angående flottning en därvidlag förfaren man bör få säte och stämma bland domstols- 

 ledamöterna, hvarjämte särskilda bestämmelser torde finnas nödiga med afseende på dylika 

 måls handläggning. 



Gif\'etvis äga flottningsärendena ett mycket nära samband med såväl mål rörande jord- 

 ägares rätt öfver vattnet å hans grund som de mål, hvilka tillhöra den defensiva vattenrät- 

 tens område, och de konflikter, som kunna tänkas uppstå mellan de olika vid vattendragen 

 och deras begagnande förknippade intressen, torde blifva af mera ingripande betydelse, i 

 den mån de vattensystem i nordliga delarna af landet, där fltittningsintresset nu är förhär- 

 skande, allt mera komma att användas för industriella ändamål. 



Genom ofvan antydda förändring i proceduren skulle beslutanderätten i åtminstone 

 vissa af de frågor, som nu tillhöra Eders Kungl. Maj:ts befallningshafvandes afgörande, öf- 

 verflyttas till vattendomstolarna. Törhända kan därjämte ifrågasättas, huruvida ej behand- 

 lingen af frågor angående afstående af jord eller lägenhet o. d., där sådant erfordras för 

 inrättande af flottled, lämpligen skulle kunna förläggas till vattendomstolarna med rätt för 

 dessa att, åtminstone under vissa förutsättningar, pröfva behofvet af den ifrågasatta e,\pro- 

 priationen och därom gifva nödiga föreskrifter äfvensom bestämma de ersättningsbelopp, som 

 till följd af afståndet borde utgå. 



Om skiljemannaixstitutionen m. m. 



lämlikt nådiga förordningen om allmän flottled § S skall, med undantag af i § 7 af 

 samma förordning nämnda fall, då den. som genom flottning lidit skada, så önskar, skadan 

 efter syn och uppskattning pröfvas af tre ojht\ iga skiljemän, af hvilka hvardera parten utser 

 en och de sålunda utsedda tillkalla den tredje. I händelse den ersättningsskyldige tredskas 

 utse skiljeman, eller de utsedde ej kunna enas om valet af den tredje, äger myndighet om 

 valet förordna. Därest den ådömda ersättningen af synemännen sättes Lägre, än den ersätt- 

 ningsskyldige före synen bjudit, skola synekostnaderna ersättas med hälften af hvardera par- 

 ten, och få parterna själfva vidkännas sina egna kostnader. Skiljemannailomen går genast 

 i verkställighet, där ej myndighet annorledes förordnar, men den med domen missnöjde äger 

 att inom viss tid — 90 dagar — hänskjuta målet till domstols pröfning. Den, som liilit 

 skada är oförhindrad att utan föregående hänskjutande af ersättningsfrågan till skiljemäns 

 bedömande genast anlita domstol. 



Redan vid utarbetandet framställdes betänkligheter mot dessa stadganden, och vid 

 granskningen inom Eders Kungl. Maj:ts högsta domstol var detsamma föremål för en del 

 anmärkningar. Sålunda ansågs bestämmelsen, att endast den ersättningsberättigade ägde be- 

 sluta, huruvida ersättningsfrågan skulle åtgöras genom skiljemän eller domstol, mindre lämp- 

 lig; äfven förordades en kombinerad handläggning af domstol och skiljemän, hvarvid bland 

 annat ansågs, att, sedan talan om ersättning blifvit till rätten instämd, ersättningens belopp 



