KöRSi.Ac, iii.L .\nijkin(;ar i Fi.oTTNiNGSSTAnc.AN. ■; I 1 



l''loUnin(;-.clu'rsl(ircninycn Ilar frainhiillil, atl ilfUa rörfariiifj-ssiitl rcdaii mi i |iraklikiii 

 lill:ini|ia(Ios, <ich liailc irif;cntin(j emot fcirslaj^el atl inväiula. 



Ehuruväl ilct enli{;l styrelsens åsikt lätt lätcr sig göra alt fastställa algilter (iir amor- 

 tering i\( redan före synetillfället neiUagila byggnadskostnader, om livilkas storlek syncför- 

 rätlaren omedelbart kan gifva besked, synas däremot afgifter för de kostnader, som efter 

 synetillfiillel blifvit utbetalda, böra bestämmas med hänsyn till dessa kostnaders storlek, och 

 torde metl aidedning hiiraf den, som söker interimslillstänil för tlottnings be<lrifvande, böra 

 åläggas att vid ansökningen foga bestyrkt räkenskaijsutdrag eller värderingsinsirinnent. som 

 utvisar storleken af berörda kostnailer. 



l>e af kommittén föreslagna bestännnelserna om ans\-arigltet \'id inlerinisll<iiirnng :if- 

 vensonj föreskrifterna för flottande att bilda tlottningsförening och antaga reglemente synas 

 nian olägenhet kmina undvaras. Dä nämligen särskikl föreskrift redan nii hnnes därom, 

 att vid beviljanile af interimslillständ de villkor skola meddelas, under hvilka flotming må 

 lörsiggä, lärer \;il myndigheten icke iinilerlåta att i berörda afseenilen utfärda erforderliga 

 bestämmelser. 



Flottningschefsföreningen har föreslagil, att meddeladt interimstillstånd mätte omedel- 

 bart lända till efterrättelse, så snart sökanden ställt godkänd borgen för den skada, som 

 genom (Utltningen kan tänkas uppslå. 



Ehuruväl en dylik praxis öfveralll äf\en med slailgans nuvarande lydelse tilläm[ias, 

 lorile ett förtydligande härutinnan vara önskvärdt. Då det i väldiga fall först kort lid före 

 llottningens början kan med säkerhet afgöras, huruvida interimslillslånil behöfver utverkas, 

 skulle nämligen ett inväntande af ilen tidpunkt, då dylik tillståndsresolution vinner laga 

 kraft, omöjliggöra llottningen och göra ilet meddelade tillståndet värdelöst, i synnerhet i så- 

 <lana fall, då resolutionen blefve föremål för besvär hos högre myndighet. 



l'å grund häraf torde den bestämmelsen böra i paragrafen inflyta, att resohition rörande 

 interimstillstånd skall lända till efterrättelse, intill dess nytt beslut i ärendet vunnit laga kraft. 



Då emellertid någon gång inträffat atl interimstillstånd beviljats för tiden intill dess 

 tiottleden kan blifva till allmänt begagnande slutligen upplåten»', och ett ilylikt generellt 

 medgifvande visat sig kunna medföra olägenheter, torde böra tydligt utsägas att såilaiU till- 

 stånd ej må meddelas tor längre liil än ett år i sänder. 



F. S. § g. I fråga om den räiUa. som bör beräknas a förskjutet byggnadska])ital. 

 har Norrlandskounuittén föreslagil, atl, med ändring af nuvarande bestämmelse, densamma 

 ej må öfverstiga sex jirocent, hvaremot flottningschefsföreningen ansett en maximiräiUefol af 

 åtta procent möjligen böra fastställas. 



Med tanke pä de fluktuationer räntan i allmänna marknaden är underkastad torde 

 tinnas välbetänkt atl ej alltför snäft begränsa densamma ui)päl; domänstyrelsen ansluter sig 

 på grund däraf till floltningschefsföreningens åsikt i denna fråga. 



Hvad flottningschefsföreningen under denna paragraf anfört angående up]>lagande och 

 redovisning af amorteringsafgifter för virke, som framflotlas under tiden mellan regleringssyns 

 hållande och flotlleds slutliga upplåtande till allmänt begagnande, synes ej böra vinna af- 

 scende. Dä nämligen dylik flollning kan verkställas endast efter erhållet interimslillständ, 

 1'ggP'' j" ' vederbörande myndighels hand, alt enligt den föreslagna förändrade lydelsen af 

 ly 8 mom. 2 bestämma rörande dylika afgifters upptagande, om sättet för redovisningen af 

 desamma m. m. Sålunda kan ju t. ex., dä interimstillstånd för flottning i bivattenclrag be- 

 viljas, lämpligen öfverlämnas åt hufvudälfvens flotlningsförening att enligt särskilda föreskrif- 

 ter ombesörja förvaltningen af dylikt bivattendrag, hvilket förfaringssätt äfven står i öfver- 

 ensstämmelse med domänstyrelsens förut framställda förslag om sammanslagning af flotlnings- 

 föreningarna inom hvarje vattensystem. 



P. S. § 10. Enligt denna paragraf äro de. som låta flottgods löst framflyla i allmän 

 flottled, förpliktade att deltaga i gemensam flottning, och är undantag härutinnan mcdgifvet 

 endast för ^trandägare. med afseende å det virke, han från egen skog framfloltat till husbehof. 



Erfarenheten har emellertid gifvit vid handen, all detta tvång till dellagande i gemen- 

 sam flottning stundom kan medföra rätt stora olägenheter. 



Då olika ägare tillhörigt virke vid flottning sammanblandas, måste sedermera utsor- 

 tering verkställas, och detta arbete drabbar hvarje sty.cketal af flollgodset oafsedt storleken 

 med nära nog lika kostnad, hvaraf följden åter bliver, att denna utgift per kubikenhel blif- 

 ver synnerligen betungande för det mindre virket, som på grund af ringa värde äger den 

 minsta förutsättningen atl bära dylika kostnader. 



Ofvannämnda lörpliktelse att dellaga i gemensam flotming måste sålunda stundom 

 verka hämmande pii -måvirkets uttagande ur skogarna, hvarigenom skogsvårdens fordringar 



