534 GUNNAR SCHOTTE. 



från stubbarna. Är 1907 bortgallrades slutligen ytterligare 7,205 stammar per 

 hektar, så att beståndet då bestod af allenast 6,852 stammar per hektar (se fig. 5). 

 På den orörda försöksytan III funnos vid försökets början 1902 123,000 

 plantor per hektar. År 1904 hade detta bestånd i motsats till de öfriga två för- 

 söksytorna samma frodiga utseende som år 1902 och syntes kunna ännu en tid 

 undvara gallring. De härskande träden voro nämligen kraftigt utvecklade i 

 såväl tjocklek som höjd och deras kronor höjde sig öfver det öfriga beståndet. En 

 del af de härskande träden ledo dock af att tunnare stammar gnedo och piskade 

 dem. Markbeskaffenheten var inom denna yta förträfflig, i det att ett tunt 

 lager löf täckte en kornig mull. I motsats till ytorna I och II växte af helt natur- 

 liga skäl intet gräs å den orörda ytan. Samma frodiga växt hade denna yta år 

 1907 (se fig. 4). Det är särskildt anmärkningsvärdt, att man icke i de två andra 

 försöksvisorna finner träd med så stor höjd eller så stor groflek som här. Däremot 

 förekomma de mera kraftiga individerna i ringare antal än i de två gallrade försöks- 

 ytorna och äro ej heller så jämnt fördelade som i dessa. 



En närmare jämförelse mellan höjdtillväxten i de olika ytorna gifver äfven 

 vid handen, att medelhöjden hittills varit störst i den ogallrade ytan. 

 Af 100 stycken typiska träd inom hvarje yta var medelhöjden 



mom försöksytan III (orörd) 5,95 m. 



» » I (svagt gallrad) 5,77 m. 



i> i> II (starkt » ) 5,47 1) 



De 30 största träden inom hvarje yta gäfvo följande medelhöjder: 



inom försöksytan III 6,42 m. 



» » I 6,12 » 



» » II 5,78 » 



Tages endast hänsyn till de träd, hvars brösthöjdsdiameter är öfver 5 cm., 

 visade sig medelhöjden vara 



inom försöksytan III 6,57 m. 



» » I 6,34 i> 



» » II 5,91 i> 



Försöksytorna på Bregentved synas således visa, äfven om det ännu är för 

 tidigt att draga någon bestämd slutsats af dem, att stark gallring vid så unga år 

 i ekbestånden icke har något gynnsamt inflytande. Äfven den svagare gallringen 

 mom ytan II synes snarare hafva hämmat tillväxten än främjat densamma, då 

 marken sålunda blifvit något gräsbunden. Mycket talar för att låta de täta unga 

 ekskogarna stå orörda under åtminstone de 15 första åren, såvida ej gallringen ut- 

 föres efter den metod, som användts i ofvan beskrifna jtan IV. Hauch fram- 

 håller dock såsom ett skäl mot en sådan gallring, att det icke är säkert, att de af- 

 klippta stammarna alltid slå ut nya skott. I så fall skulle det ej bU någon skill- 

 nad på denna gallringsform och den starka. — Hufvudändamålet med gallringen 

 torde dock blifva att draga upp vackra gagnvirkesstammar med väl utvecklade 

 kronor, så att trädens tillväxt bUr stark. För att stammarna skola blifva fullt 

 kvistrena, måste de kunna själfva fälla sina grenar, och kärnved får därför ej bil- 

 das i dem. I betraktande häraf böra grenarna ej få blifva mer än 3 — 4 cm. 

 tjocka. Torra grenar, som ej affalla, måste sågas af. 



Utb}^tet af de första gallringarna blifvcr ringa eller intet. En af orsakerna 

 härtill är att ekbarken på senare tid starkt falht i pris. Garfvarna börja nämUgen 

 alltmera använda andra garfämnen. Äfven konkurrensen från Sverige har i 

 någon mån bidragit till prisfallet å ekbarken. Således kan omnämnas, att från 



