538 GUNNAR SCHOTTE. 



låter jag mig nästan ordagrant referera professor Oppermanns intressanta och 

 medryckande föredrag i Naestved. 



När den danska ekskogen vid 20 år håller omkr. 6 — 8,000 stammar per hektar, 

 har stamantalet på grund af gallringar vid 30 år sjunkit till 1,800 eller mindre, 

 hvilket blott är hälften mot hvad Schvvappach uppgifver för i:sta växtUghets- 

 graden. Vid 50 års ålder är skillnaden ännu större eller 400 stammar i Danmark 

 mot 1,000 i Preussen. Vid 70 år hafva de danska bestånden endast 160 — 200 

 stammar mot 400 i Preussen. Vid 120 år är stamantalet i Danmark 75 mot 175 

 i Preussen, medan trädens höjd är densamma eller 28 — 29 meter. På grund af 

 den starka gallringen är då virkesmassan i de danska bestånden 400 kbm. per 

 har mot 500 i Preussen. Virkesmassan är dock långt värdefullare i Danmark 

 med en medeldiameter af 61 cm. mot 47 enl. Schwappachs beräkningar. Först 

 vid en ålder af 175 — 180 år nå de tyska ekarna samma tjocklek som de danska 

 vid 120 år. Md BrahetroUeborg hade i en försöksyta de tio tjockaste ekstammarna 

 vid 121 års ålder en diameter af 70 — 77,5 cm. Danskarna kunna alltså påvisa 

 ekbestånd med en ansenUg brösthöjdsdiameter redan vid 120 års ålder äf ven 

 om beståndet är fullständigt slutet, och enskilda träd kunna nå ännu större 

 dimensioner. En intensiv kultur torde kunna än ytterhgare påskynda tillväxten. 

 I detta sammanhang bör också tagas i betraktande den stora och värdefulla 

 afkastningen, som erhåUes genom förafverkningar vid danskarnas starka 

 gallringar. — Sydtysklands bästa eklokal kan däremot (enl. Wimmenauer) vid 

 120 års ålder uppvisa en höjd af 33 meter och ett stamantal af 211 med 676 

 kbm:s virkesmassa. 



Ännu ståtligare uppgifter förehgga dock från Frankrike. Ett 208-årigt be- 

 stånd håller 900 kbm. af ek och 85 af bok, och i samma bestånd skulle man kurma 

 finna en profyta med 1,600 kbm. per har. De två vackraste träden i detta ut- 

 märkta bestånd ha kvistrena stammar på 22,3 meter, en höjd af 37,3 m. och en 

 kubikmassa af 26,3 kbm., värd på rot 2,000 francs. Värdet å rot å hela detta 

 bestånd anslås till 46,000 francs per hektar. 



Sådana siffror nå nu aldrig de danska ekskogarna, men inkomsten af de- 

 samma kommer nog ändå att blifva högst betydUg. — I detta sammanhang till- 

 låter jag mig återgifva en framställning af ekskogens tillväxt, virkesförråd och 

 afkastning på Petersgaard (se fig. 14), ett af de ställen, dit mötets exkursioner 

 också voro anordnade. 



* * * 



I det föregående har talats om de dyra danska ekkulturerna. Då uppställer 

 sig lätt den frågan: Kunna och böra vi nedlägga så stora kulturkostnader för ek 

 hos oss? Nej, vi hvarken kunna eller böra det! Härtill kommer, att skulle vi 

 hos oss utföra liknande kulturer som i Danmark och med svenska ollon, så blefve 

 kulturerna hos oss trohgen i banko eller dubbelt så dyra som de danska. På ren 

 kalmark, t. ex. å utlagda inägor i södra Sverige samt på ljunghedarnas nedre slutt- 

 ningar, hvilka passa förträffligt för ek, måste emellertid ekkulturerna hos oss bU 

 rätt dyra, och vi få bereda oss på kostnader, närmande sig de bilUgare danska 

 metoderna. 



I öfrigt borde man dock försöka andra sätt att skaffa sig prima ek. När 

 danskarna tala om uppdragande af ek, tänka de närmast på rena och likåldriga 

 bestånd. Hos oss torde däremot vara lämpligt att uppdraga ek i biandbestånd 



' Rörande frågan om ek i biandbestånd hänvisas i öfrigt till K. Schuberg : Der Wuchs 

 und die Behandlung der Eiche im Mischbestande. Forstwissenschaftliches Cen tralblatt 1891. 



