26 



Meddelandeu beträtfaude finska miueralier. 



Af F. J. Wiik. 

 111. 



(Med en Planche.) 



13. Indersökniug af finska plagioklasarter. Den under- 

 sökning jag företagit af finska orthoklasvarieteter (Medde- 

 landen betr. finska min. II. 10. Öfversigt af finska vet. soc. 

 förh. 1870 — 71, p. 76) har ådagalagt, att åtminstone den i 

 pegmatitgranit förekommande orthoklasen består af en mo- 

 noklinisk och en triklinisk fältspat i olika proportioner. Men 

 att äfven den i berggraniten uppträdande orthoklasen företer 

 ett enahanda förhållande, ehuru det här är svårare att kon- 

 statera detsamma till följe af individernas ringa storlek, derom 

 har jag varit i tillfälle att öfvertyga mig på en rapakiviar- 

 tad granitporfyr från Kyrkslätt. För orthoklasen har således 

 den Tschermakska theorin sitt fulla berättigande. 



Annat är deremot förhållandet med plagioklasen. Be- 

 träffande denna synes det mig nemligen ännu vara förha- 

 stadt att öfvergifva den äldre åsigten om fältspatsarternas 

 sammansättning. Ett talande skäl bildar nemligen ershyiten, 

 som icke låter förklara sig i enlighet med denna theori. Om 

 man ock, såsom jag förut antydt (1. c. II. 11.), skulle kunna 

 förklara dess sammansättning i enlighet dermed, hvilket dock 

 i betraktande af den höga kalkhalten har en stor svårighet 

 för sig, så låta likväl icke dess morfologiska förhållanden 

 förlika sig med densamma. Den visar nemligen i sina vin- 

 kelförhållanden en större analogi med orthoklas än med la- 

 brador (A. Nordenskiöld, Beskr. öfver i Finland funna min. 

 2:dra uppl. p. 93). Att den dock icke är monoklinisk utan 

 triklinisk, visar sig icke blott af dess tvillingsbildning utan 



