29 



plagioklasen från Ojamo af Tsehermak till '''andesin-serien"" 

 (Sitzungsb. d. Akad. zn Wien L B. p. 609). Åfven den om- 

 ständigheten, att dessa fältspatsarter förekomma i intim be- 

 röring med qvarz. tala för deras mindre basiska natur. 

 Deremot är den i hyperiten från Satakunda förekommande 

 plagioklasen (spec. vigt = 2.710, se Öfv. af finska Vet. Soc. 

 förh. XI p. .30) en labrador. eller, måhända snarare, att döma 

 af dess ringa kisels3-rehalt, en labrador-anorthit (Bvtownit). 



13. Odi Titanit från Rjrkslätt och Pargas. Uti Holmbergs 

 "Materialier till Finlands Geognosi" (Bidr. till Finl. naturk. 

 4:de häftet p. 21) anföres efter en uppgift af Westling, att 

 invid Meko träsk i Kvrkslätt några kalkbrott förekomma, 

 som föra derb skapoiit med små sphenkristaller. En från 

 denna fyndort på mineralkabinettet befintlig stufif företer uti 

 en med qvarz och ljusgrön p3n-oxen uppblandad skapolit- 

 massa större och mindre kristaller af en svart eller mörk- 

 brun titanit. Formen af dessa kristaller är ganska egendom- 

 lig, och dessutom vanställd af oscillatoriskt upprepade ytor. 

 hvarföre de också blifvit förblandade med orthitkristaller*). 

 På grund häraf har jag ansett dem förtjena en närmare un- 

 dersökning, och har derföre vid nämnde fyndort insamlat 

 nödigt material för en sådan. — Den skapolitfiirande kalk- 

 stenen omgifves här af gneisgranit, genom hvars inverkan 

 på kalkstenen man har skäl att anse de nämnda calcium- 

 mineralierna hafva uppkommit. Att en sådan kontaktverkan 

 mellan granit och kalksten verkligen eger rum visar sig 

 ganska tydligt vid ett litet kalkbrott invid vägen mellan 

 Storgård och Svsilaks i Paroas, hvarest en 1' mäktis: ffåna: 

 bestående förnämligast af röd orthoklas och grå qvarz upp- 



*) Att dock ifrågavarande mineral verkligen utgör titanit åda- 

 galägges redan af dess blåsrörsreaktioner; upphettadt i tång blir del 

 honungsgnlt, smälter derefter samt blir derunder åter mörkfärgadt; i 

 fosforsalt löser det sig för oxidatiouslågan under lemning af kiselsy- 

 reskelett till en i värme gulaktigt grön, vid afsvalning klar perla. 

 som i reduktionslågan blir svagt men tydligt violettfärgad samt slut- 

 ligen oklar. 



