34 



Härvid uppstår en stjerna af tre hvarandra korsande linier, 

 hvilka såsom Reuscli ådagalagt gå parallelt med grundpris- 

 mat och brachypinakoidens spjelkningsriktningar. Man har 

 således uti detta enkla förfaringssätt ett medel att bestämma 

 läget af det optiska axelplanet med afseende på kristallax- 

 larne. Det är förnämligast i detta hänseende jag företagit 

 en undersökning af finska glimmerarter, hvartill material dels 

 erhållits från mineralkabinettets finska samlingar, dels blifvit 

 af mig insamladt under resor i södra Finland. Vid denna 

 undersökning har ett på mineralkabinettet befintligt Descloi- 

 zeaux's polarisationsmikroskop blifvit begagnadt. 



Följande sammanställning utvisar de af mig uadersökta 

 optiskt-tvåaxiga glimmerarternas förhållande i polariseradt 

 ljus: 



I. Optiska axelplaiiet viukelrittt mot eu af slagliiiienia 

 eller gåeude parallelt uied Diakrodiagoualeii. 



Opt. vinkel (cf). 

 1. Skogböle, Kimito, plan, gulaktigt hvit , 75"^. 

 3. Mellan Tavastehus och Kouvola, hvit . 72°. 



3. Hopiamäki, Alajärvi, hvit 71°— 72". 



4. Sillanpää, Längelmäki, gulhvit . . . 70° -71°. 



5. Mellan Pohja och Luopiois, ur en lös 



sten, hvit 70°-71°. 



G. Rautajärvi, Luopiois, rödaktigt hvit . 70°. 



8. Sillböle, Helsinge, hvit 68°— 69°. 



9. Pargas, ljusgul 67°— 68°. 



10. Mellan Löjti och Salostenkjdä i Janak- 



kala, ur en lös sten, gulaktigt hvit . 67° — 68°. 

 n. Skogböle, Kimito, sferiskt böjd, hvit . 67°— 67° 30'*). 



*) Sénarmont uppgifver för denna glimmer 67° — 68° (Ann. de 

 Chim. et de Phys. III Sér. T. 34 p. 185); Bauer dercniot (Pogg. Ann. 

 B. 138 p. 354) angifver för "glimmer från Kimito" (jp=.70°. Den af 

 honom undersökta glimmern är dock troligen icke från Skogböle, ty 

 han beskrifver den såsom bildande "små oregelmässiga lameller", då 

 deremot såväl den plana som den bugtiga Skogböle-glimmern hafva 

 en tydligt utpräglad rhombisk form. 



