39 



Phiogopit från Lupikko (n:o 17) är till färgen gulaktigt 

 brun, på en del ställen mörkare på andra ljusare. Till följe 

 af lamellernas delvisa oklarhet är vinkeln (p svår att med 

 bestämdhet utröna, men är tydligen mindre än föregående. 



Af stort intresse är den regelbundna sammanvexniugen 

 mellan denna glimmer och det gröna, cbloritartade mineral, 

 som, efter hvad det synes, bildar en öfvergång till metaxoit 

 (A. E. Arppe. Anal. af finska min. Acta Soc. Se. Fenn. T. 

 VI p. 582). Äfven till den härstädes förekommande pikro- 

 tjuiten (1. c.) synes detta mineral stå i ett visst genetiskt 

 samband. På en af mig funnen stuflf af pikrolluit ser man 

 nemligen smärre, men ganska tydliga kristaller, hvilka till 

 största delen äro förvandlade i en mjuk, speckstensartad sub- 

 stans, som för blåsröret förhåller sig analogt med pikrofluit; 

 de på samma sluff förekommande små glimmerfjällen äro 

 deremot så godt som oförändrade. 



Denna chloritart visar sig på grund af sitt förhållande 

 i polariseradt ljus vara ripldoUt (v. Kob.), dock med föga 

 betydlig lutning mellan de optiska axlarne. Den skenbara 

 vinkeln varierar något, men kan i medeltal sättas = 20^-; 

 äfven axelplanets läge synes variera på olika ställen, antj'- 

 dande en tvillingsbildning; dock kan detta till följe af bil- 

 dens otydlighet icke med säkerhet bestämmas. Deremot ut- 

 visa slaglinierna äfvensom de yttre konturernas parallelism 

 tydligen, att en regelbunden sammanvexning äger rum mel- 

 lan glimmern och chloriten (se fig. 9). 



Phiogopit Mq Pargas (n:o 19). Den i Ersby, Simonby 

 ni. Ii. kalkbrott på Alön förekommande glimmern utmärker 

 sig liksom de föregående för sitt egendomliga brokiga ut- 

 seende, härflytande af en omvexling utaf mörkare (gulgröna) 

 och ljusare (hvita eller brunaktiga) färgschatteringar på ba- 

 siska spjelkningsytan. På de mörkare ställena äro glimmer- 

 lamellerna genomskinliga, under det att de ljusare partierna 

 äro oklara, såsom det synes till följe af inmängda främmande 

 substanser. Då denna oklarhet ofta sträcker sig öfver större 

 delen af ytan, har man någon svårighet vid den optiska un- 



