51 



en och samma greniga ammtråd. Stammen är än smal, trind 

 och bladbärande, än ofta bred, utplattad och bålartad, med 

 blad på undersidan, i förra fallet stundom försedd med ett 

 yttre epidermislager af större celler, som närmar sig till det 

 hos hvitmossorna, i det sednare fallet ganska ofta inuti ut- 

 klädd al stora lufthålor, till hvilka leda hudöppningar på 

 stammens öfversida. Bladen äro särdeles mångformiga och 

 af flera tydliga kategorier än hos bladmossorna, ithy att vi 

 hos de flesta finna: äkta vegetationsblad, amphigastria, skärm 

 och frnktsvepe; bladen äro ställda än tvärs öfver stammen, 

 än längs efter densamma, med alla möjliga mellanliggande 

 vidfästningsvinklar; än äro de skiftevisa och sinsemellan fria, 

 än åter motsatta och på buksidan sammanvuxna både med 

 hvaraiidra och med det mellansittande amphigastriet; till for- 

 men äro de synnerligen varierande, från njurlika. runda och 

 alldeles hela ända till penseliikt upplösta i hårlika fina fli- 

 kar, h vilket allt ock gäller om under bladen (amphigastria), 

 dessutom äro de ganska ofta försedda med en eller flera ven- 

 tralflikar, påslika-syllika; de bildas nästan utan undantag af 

 ett enda cellager och sakna hvarje tillstymmelse till nerv. 

 Hvad nu sagts om bladen gäller till stor del äfven honskär- 

 men; hos Marchantia-slÄ^iQi finnes ett involucrum gamo- 

 pltyllum, omslutande flera colesulce. Pistillerna äro fastade i 

 toppen af en vanligen mycket kort gren, utgående från vec- 

 ket af ett underblad, eller ock sitta de i toppen af stjelken 

 samt på de från äkta bladvinklar utgående sekundära och 

 tertiära grenarne; så vidt jag ännu känner, saknas könstrå- 

 dar i honinflorescensen, utom hos vissa med axelmössa för- 

 sedda former. Frukten är innesluten i en skyddande påse 

 (mössa, hvarom se ofvan), tills han är alldeles mogen, hvar- 

 efter först fruktskaftet utväxer: dess insida visar vackra ring- 

 ceiler och klyfver han sig i flikar, som vanligen äro fyra, 

 raka eller vridna, stundom dock blott en enda (Monoclea) 

 eller två (Anthoceros)^ än åter flera än fyra, såsom hos vissa 

 Jmig. frondosa', än åter mera oregelbundet, sällan deremot 

 öppnar sig frukten medelst ett tvärlock, utan ring (vissa 

 Marchantiacew) eller ock alls icke, då han är nötlik eller 



