56 



domligheter, som ock i allmänt utseende (habitus) erinra 

 många af dem, såsom Daivsonia, Polytrichum, Timmia m. 

 fl., om vissa palmer, pandanacéer och liljeväxter, t. ex. om 

 Yucca, Draccena, Cordyline, Dianella, samt om åtskilliga 

 Bromeliaceer, såsom om arter af TUlandia, PUcairnea m. fl. 

 Öfvergången upp mot lefvermossorna bilda hvitmossorna 

 (Sphagnacece), som utmärkas från de öfriga genom prothal- 

 liet, frånvaron af all rotbildning hos den mogna plantan, 

 stammens byggnad, de knippevis utgående grenarne, olikhe- 

 ten mellan stam- och grenblad, alla bildade af tvänne högst 

 olika slags celler, de i ett långt hänge ställda, långskaftade 

 och klotrunda antheridierna, de greniga paraphyserna, spor- 

 säcken, af halfsfiirisk form, som afgränsar midtelpelaren från 

 locket, frånvaron af ring, samt de tvågestaltade sporerna 

 (enligt ScHiMPER, ty sjelf har jag oaktadt talrika undersök- 

 ningar aldrig varit i stånd att finna mer än ett enda), dess- 

 utom äro de aldrig synoica. 



Genom stammens byggnad, de långt utdragna hanhän- 

 gena, antheridiernas form, ringens konstanta frånvaro, samt 

 sporernas kutikularbeläggning närma de sig något till Hepa- 

 ticce. Och i sjelfva verket kan ej ännu säkert afgöras, hu- 

 ruvida de icke naturenligare borde uppställas såsom en egen 

 hufvudafdelning (möjligen äfven riktigare under lefvermos- 

 sorna?), än att såsom här skett låta dem bibehålla deras 

 gamla plats bland Bryinece. — Bland mossorna synas de in- 

 taga en plats, analog till den Coniferce hafva bland fröväx- 

 terna, genom sin förekomst hufvudsakligen i de kallare bäl- 

 tena, hvarest de bilda väldiga mosskogar, dugliga äfven de 

 till bränsle, trifvandes bäst tätt närmade till hvarandra, den 

 stundom något lika habitus, den uppräta, enkla och i spet- 

 sen tillväxande stammen, liksom hos barrträden ofta bladen, 

 utgå hos dem grenarue knippevis, den hängelika haninflo- 

 rescensen, samt derigenom att äfven de uro genom hela sin 

 massa genomsatta af hål. 



Den sednare hufvudgruppen (Miisci) sönderfaller i Acro- 

 carpl och Pleurocarpi. Bland de förre äro otvifvelaktigt 

 PolytrichacecB de högst utvecklade af alla äkta blad mossor. 



