90 



utgörande 0,4250758 kilogram. Då man närmare söker ut- 

 reda den egentliga betydelsen af detta tal, befinnes detsam- 

 ma beteckna massan af ett svenskt skålpund, som har samma 

 tyngd i luft af normal beskaffenhet som svenska rikslikare- 

 skålpundet och samma täthet som den af Professor Edlund 

 begagnade satsen af messingsvigter (spec. vigt = 8,16). Men 

 det finnes intet skäl att antaga Just denna täthet för vigter 

 i allmänhet eller att företrädesvis fästa sig vid massan af 

 messingsvigter; ty såväl i Sverige som Frankrike användas 

 ju äfven vigter af andra ämnen med betj^dligt olika täthet. 

 På denna väg kan således intet reduktionstal mellan sven- 

 ska skålpundet och kilogrammen bestämmas. 



Den i S:t Petersburg år 18.35 nedsatta komitén för mått och 

 vigters jemförande, hvars undersökningar anses vara särde- 

 les noggranna, har visserligen funnit nära nog samma värde 

 för svenska skålpundet, nemligen att detsamma vore lika 

 med 99,6503 solotnik, hvilket utgör 0,4250883 kilogram (en- 

 ligt det af komitén uppgifna förhållandet mellan solotnik och 

 kilogram: 96 solotnik eller 1 ryskt Q, = 0,4095173 kilogram). 

 Men här har åter ett fel insmugit sig, beroende af den olämp- 

 liga metoden att justera svenska vigter. Komitén, som san- 

 nolikt icke blifvit behörigen underrättad om denna metod, 

 har på vanligt sätt bestämt massan af den komitén tillställda 

 svenska vigtsetalongen, hvars rigtighet blifvit undersökt och 

 bestyrkt af Professor Rudberg. Den nära öfverensstämmelsen 

 mellan de tvenne sist uppgifna värdena för svenska skålpun- 

 det förklaras således lätt, om vi antaga, att den svenska eta- 

 longen var gjord af messing: begge uppgifterna äro nemli- 

 gen origtiga, emedan massan af ett svenskt messings-skål- 

 pund blifvit substitueradt i stället för dess tyngd i luft af 

 normal beskaffenhet. 



Af allt det föregående synes följa, att det sven- 

 ska vigtsystemet är till den grad olämpligt, att man, så 

 länge detsamma begagnas, svårligen skall kunna undvika 

 fel och misstag af samma beskaffenhet, som de förut be- 

 gångna, af hvilka här endast några, de anmärkningsvärdaste 

 blifvit omnämnda. Fäster man sig tillika vid den från åt- 



