103 



Man gjorde i tiden många fruktlösa försök att kroasera 

 ifrågavarande species med den tama boskapen i trakten — 

 och ännu 1830 uppgaf Eichvald i sitt förut af oss omnämnda 

 arbete att detta icke lyckats, ehuru vildsvin af parningsdrift 

 stundom t. o. m. tränga in till iDondgårdar för att uppsöka 

 sina tämda samslägl ingår och der med lätthet instängas och 

 fångas. Nilsson finner häri ett bevis till iör den åsigten, att 

 den europeiska bisonoxen icke på minsta sätt bidragit till 

 bildandet af någon tam boskapsras. Grefve Leopold Walitzki, 

 egare till Jeziora, lyckades emellertid förskaffa sig flere ba- 

 starder af en bisontjur med en utmärkt ras af schweiziska 

 kor*). Dessa sålunda frambragta kalfvar dogo alla i en bo- 

 skapssjuka med undantag af en enda. D:r Miii.LER var i till- 

 fälle att se denna bastard, som då var 2'/'2 år gammal. Dess 

 horn voro mera rakt böjda samt mera tillspetsade emot än- 

 dan; svansen var starkt utbildad, men kroppens färg liknade 

 bisonoxens. Detta unga djur var mycket vildt, hölls fästadt 

 vid en ked och lät icke vidröra sig. 



Under parningstiden föra tjurarne förtvillade strider 

 med hvarandra, dervid de yngre stundom ihjälstångas af de 

 gamla, som vanligen lefva skilda från de öfriga och upp- 

 söka deras sällskap endast under denna tid. Sin propaga- 

 tionsförmåga förlora de vid 30 års ålder. Oftast anträffas 

 dessa djur i skockar eller hjordar af 20 —40 stycken tillsam- 

 mans och är det anmärkningsvärdt, att det alltid finnes ett 

 mycket mindre antal kor än tjurar. Kalfven följer med mod- 

 ren endast under en kortare tid, nemligen endast till påföl- 

 jande Augusti månad, då parningstiden ånyo inträffar. 



Denna art är begåfvad med ett särdeles fint väderkorn. 

 Isynnerhet de unga djuren äro ganska skygga, men äfven 

 de äldre fly för buller som de höra, och gamla tjurar anfalla 

 menniskan endast då de blifvit retade; och egendomligt är 

 det härvid, att de ej alltid anfalla den som framkallat deras 

 vrede, utan den närmast stående, så att t. ex. en menniska 



*) Glohus, lllustrirte Zeitskrift fur Länder und Völkerkunde, 5:ter 

 Bd, 1864, p. 381. 



