111 



terna. För att dock kunna utföra arbetet så i enlighet med 

 den moderna vetenskapens fordringar som möjligt, ställde 

 jag mig i korrespondans med en af samtidens förnämsta auk- 

 toriteter i dessa frågor. Professor Lamont i Miinchen, som 

 med förekommande välvilja under sin ledning lät förfärdiga 

 en magn. theodolit af utmärkt beskaffenhet. Instrumentet 

 kom mig tillhanda i början af Augusti och, ehuru i vissa 

 delar något skadadt under vägen, i sådant skick att en di- 

 rekt jemförelse emellan den jordmagnetiska kraften i Miin- 

 chen och härstädes kunde erhållas. Härigenom vanns nödig- 

 kontroll öfver det så vigtiga förarbetet på härvarande obser- 

 vatorium: de under resans lopp utförda bestämningar gjor- 

 des relativa till Helsingfors. Dessa bestämningar bafva, der 

 naturhinder icke mött, blifvit utförda med iakttagande af alla 

 försigtighetsmått, som min erfarenhet om dylika mätningar 

 gifvit vid handen, och jag har allt skäl att anse dem tillräck- 

 ligt noggranna. Uti ett fall visade sig theodoliten mindre 

 säker, neml. vid deklinationsbestämningarne, men dessa blefvo 

 städse kontrollerade med en azimuth-kompass, hvilket i viss 

 mån annullerar verkningarne af detta fel. Under senare de- 

 len af resan satte den låga temperaturen, isynnerhet i Lapp- 

 marken, der den en längre tid höll sig omkr. — 30° (en- 

 gång — 37°), stora svårigheter i vägen vid theodolitens be- 

 gagnande, men vid dylika tillfällen togos endast svängnings- 

 tider för intensiteten och deklinationen bestämdes med azi- 

 muth-kompassen. 



Observationsmaterialet utgöres af bestämningar från 44 

 stationer, utom Helsingfors, af hvilka de flesta fullständiga 

 för alla tre konstanterna. Uti Uleåborg anställdes observa- 

 tioner såväl på upp- som nedresan, hvarigenom nödig kon- 

 troll vunni(s. På luxgra stationer hafva bestämningarne gjorts 

 mera fullständiga än på andi-a för att vinna tid; att detta 

 förfarande ej skett på bekostnad af noggranheten är säkert, 

 då man alltförväl kan antaga att magneterna bibehållit sig 

 oförändrade emellan hufvudstationerna. 



Ehuru nu härigenom en temmeligen fullständig serie 

 af magnetiska bestämningar vunnits, så vore det dock af 



