170 



rättandet af en skild antiqvitetsakademi, i anseende till dess 

 nog speciela syfte, möta nästan oöfvervinnerliga svårigheter. 

 Deremot skulle måhända anställandet af trenne aflönade ve- 

 tenskapsmän för ledningen af de meteorologiska, de arkeo- 

 logiska och de geologiska forskniugarne i landet jemförelse- 

 vis vara lättare verkställ bart, och derigenom vore flere länge 

 kända behof på god väg till deras afhjelpande, ehuru vissa 

 dubier kunna uppstå om lämpligheten af dessa forskningars 

 ställande under tillsyn af Vetenskaps-Societeten i dess helhet. 

 Jag är likväl förvissad om att denna omständighet lätt kunde 

 behörigen ordnas och att mycket godt för vårt land af detta 

 förslags realiserande skulle härtlj-ta. 



Till slut nödgas jag med smärta omnämna att Societe- 

 ten under det nu tilländalupna året träffats af sorgen att ge- 

 nom döden förlora tre af sina verksammaste ledamöter, nem- 

 ligen emeriti professorerne Gabriel Geitlin och Mathias Akian- 

 der samt professoren kanslirådet Edvard af Brunér. I an- 

 ledning af dessa för Soeieteten kännbara förluster hade So- 

 cieteten beslutit att medelst ett minnestal öfver hvar och en 

 af dem uttrycka sin erkänsla och saknad, samt att till följe 

 deraf icke något af de sedvanliga populärt vetenskapliga fö- 

 redragen denna gång skulle hållas. Emedan likväl den af 

 Societetens ledamöter, som åtagit sig tecknandet af professor 

 Akianders minne, anmält sig hafva varit af vigtiga värf för- 

 hindrad att fullgöra detta uppdrag, finner Soeieteten sig nöd- 

 sakad att inskränka denna hedersbetygelse till de öfriga 

 tvenne hädangångne, och komma derföre, sedan redogörel- 

 sen för Societetens verksamhet under året blifvit af dess 

 ständige sekreterare statsrådet Lindelöf afgifven, dessa begge 

 minnestal, öfver professoren Oeitlin och kanslirådet af Bru- 

 nér, att af kanslirådet Lagus i omedelbar följd efter hvaran- 

 dra föredragas. 



