40 
Men hela denna indelning i tre särskilda klasser, under 
hvilka hvarje etymologiskt lexikon bör kunna subsumeras, 
är en fullkomligen godtyckligt uppstäld norm, som hvarken 
har inre berättigande ej heller passar in på en mängd af de 
jämförande etymologiska ordböcker, hvilka under tidernas 
lopp sett dagen på den indogermaniska språkforskningens 
område. Bopp's ”Glossarium comparativum linguae Sanseri- 
te”, hvaraf tredje upplagan utkom i Berlin 1867, omfattar 
en del af ordförrådet från den senare episkt-klassiska språk- 
perioden samt bifogar rot- och ordjämförelser hufvudsakligast 
från de klassiska språken i Europa. På detta stadium af den 
jämförande forskningen gälde det för Bopp att i korta slå- 
ende drag uppvisa den ursprungliga identiteten af det ord- 
material hufvudgrenarna af de indogermaniska språken beva- 
rat, på samma sätt han med större utförlighet bevisat deras 
grammatikaliska enhet. Ett annat förfaringssätt följer Pott i 
sina vidtgående undersökningar. Sedan han i sina ”Etymo- 
logisehe Forschungen auf dem Gebiete der Indo-Germanischen 
Sprachen” (första upplagan 1833,36 och den andra 1859,61) 
gifvit lysande prof ej blott på förvånande beläsenhet, men 
äfven skarpsinnig kombination och methodiskt förfarande, 
sammanfattade han i sitt ”Wurzelwörterbuch der Indogerma- 
nisehen Sprachen” 1867—73 det ofantliga material han be- 
handlat. Detta är ordnadt sålunda, att första afdelningen 
omfattar rötter slutande med vokal, den andra rötter slutande 
med konsonant, oberoende deraf om de framträda i det ena 
eller andra af de indogermaniska språken. Hvarje nummer 
i hans lexikon blir derföre en monografi, som stundom inlå- 
ter sig på vidtgående specialundersökningar af hvarjehanda 
slag. Det af A. Vanicek utgifna ”Griechiseh-Lateinisches 
etymologisches Wörterbuch”, tryckt 1877, sammanställer näm- 
da språks ordformer antingen under en i sanskrit förekom- 
mande rot eller ett ord, hvilka äfven anföras, eller deducerar 
ur de grekisk-latinska orden en gemensam grundform, från 
hvilken dessa utvecklat sig. I sitt ”Altdeutsches Wörter- 
buch”, tryckt 1866, uppställer O. Schade de gotiska, forn- 
sachsiska, gammal- och medel-högtyska orden i vanlig alfa- 
