55 
zuwachsen” anser A. vara ”sammanförda alldeles godtyck- 
ligt och uppenbarligen mot bättre vetande”, detta senare 
uppenbarligen något slags lapsus mentis, ty man har annars 
svårt att förstå hvartill ett dylikt förfaringssätt skulle tjena. 
A. ställer kasvan, såsom derivat af kasu, till kasa hög, hop, 
trafve, något uppstående, hvari jag gerna instämmer. Att 
det ieke såsom några trott bör uppfattas såsom lånord af 
det svenska Kkase framgår bland annat af dess förekomst i 
mordvinskan, ceremissiskan och ungerskan. ÅA. ställer der- 
före alldeles riktigt invid detsamma /oso såsom ”en variant”, 
ehuru han ej såsom Lönnrot uppfattar detta sistnämda såsom 
adjektiv utan substantiv med betydelsen ymnighet. Lönnrots 
lexikon anger betydelserna: ymnig, riklig, frikostig, men der- 
jämte upptages uttrycket Kkoso-ilma = fult väder, hvilket 
utan tvifvel innehåller den ursprungliga betydelsen ”fukt”, 
då den vanliga: hop, hög, ngting uppstående icke gerna kan 
nöjaktigt förklara nämda sammansättning. Koso, kasa samt 
det härledda kasvan återgifva numera blott den härledda 
betydeisen, då åter kasi dagg, fukt, kasea vätande, fuktig, 
seg, frodig, lummig, växtrik, yppig, stark och de deraf här- 
ledda kastan fukta, vatna, begjuta, kastun bli våt, fuktig, 
äfvensom Kkostan fukta, väta, koste fukt, svällning, tillvext, 
kostea fuktig, svullen, tjock, kostua bli fuktig, däfven, svälla 
till, tilltaga, tillvexa, ökas, förkofras, angifva dels den ur- 
sprungliga betydelsen, dels denna jämte de derur utvecklade. 
Att ordet sakea endast genom omkastning skulle uppkommit 
af kasea, såsom A. vill (han jämför typerä: pyterä), under 
hänvisning derpå, att ”omkastningen spelar en ej alldeles 
obetydlig role i den finska primära ordbildningen”, är mer 
än tvifvelaktigt, då på hela det finska språkområdet talrika 
ordbildningar förekomma ur en rot sak, jfr mitt wörterb. 
591. Huruvida man åter är berättigad att ställa sjelfva roten 
kas = sak är något som ännu tarfvar vidare undersökning, 
då den senare synes äga grundbetydelserna ”tät, tjock, grum- 
lig”, men någon form med betydelsen ”fuktig” såsom den 
förra ännu icke uppvisats. 
A:s invändning att kåsnä, känsä valk, dalk, knöl ej 
