di 
ursprungliga betydelse svara utvecklat sig till återgälda, ve- 
dergälla och i estniskan till återskalla, utan att någon ono- 
matopoesi finnes i ordets ljudsammänsattning. En ofullstän- 
dighet är det visst, att finska kostan ej i detta sammanhang 
upptagits, ehuru det motsvarar det estniska uttrycket, men 
samma ofallständighet kommer Ahlqvist till last, då han 
anger dess ursprungliga betydelse såsom svara. På samma 
sätt som vastaan 1 betydelsen svara härledes från vasta det 
emot-liggande, och tyskans erwidern från wider emot, (jfr 
äfven antworten gifva ord emot) måste utan tvifvel äfven 
kostan ställas i förbindelse med en stam kosta, hvilken ännu 
förefinnes i den litet modifierade formen kohta det gentemot- 
varande. Såsom verbstam är man dock berättigad att anse 
dess ursprungligare betydelse hellre vara den mera sinliga 
af återskalla, ljuda än svara, helst på samma sätt på det 
indogermaniska området sanskrit roten svar ljuda, skalla 
(svaras ljud, svarami ljuda) i svenskan fått den mera speci- 
fika af svara. Också finnas både i finskan och estniskan 
flere bekräftande biformer såsom kohisen, kohun, kosutan, 
estn. kohan, kögistan. Ahlqvist anmärker derjämte att kie- 
hun n:o 114 bort ställas tillsammans med det till ljud och 
betydelse nära beslägtade koho samt kohoan, kuohun n:o 
121. Jag antager så mycket hellre denna förbindelse, som 
jag vid n:o 121 anmärkt att roten koh anschwellen vore 
identisk med kos, ehuru de af onödig försigtighet blifvit sär- 
skildt uppförda, då bildningarna ur £oh blott visa betydelsen 
uppsvälla, höja sig, vara skummig; det nära sambandet synes 
framgå bland annat vid jämförelse af kiehun med kihisen. 
N:o 122. Huruvida kuhilas, som äfven har biformen ky- 
hiläs hocke, sädesskyl, härstammar från det lettiska kuhlis 
synes fillsvidare osäkert, då det motsvarande litt. kulys en- 
ligt Schleicher betyder en bund stroh och tyckes samman- 
hänga med kuliu, kulti tröska, under det kyhiläs väl kan 
sammanhänga med kyhätä hopfösa o. a. För öfrigt får in- 
galunda förekomsten af likljudande ord i littauiskan och let- 
tiskan tolkas såsom bevis på motsvarande finska ords egen- 
skap af lånord, fStundom har lånet skett i motsatt riktning, 
