105 
kliniska molekylerna synas vara öfvervägande, men genom 
tvillingsbildning eller sammanvexning mellan åt motsatta håll 
lutande trikliniska molekyler uppkommer en pseudomonokli- 
nisk symetri. En sådan molekulär tvillingssammanvexning 
har Sechrauf på rent kristallografisk väg konstaterat hos åt- 
skilliga mineralier och betecknat den med namnet ”Polydy- 
mi” (se Zeitschr. fär Krystallogr. A. Schrauf, Ueber Phos- 
phorkupfererze 1879 p. 28). För öfrigt har en mängd mine- 
ralier, isynnerhet silikater, som förut ansetts kristallisera i 
något af de symetriska systemerna vid närmare undersök- 
ning på sednare tid visat sig vara osymetriska eller trikli- 
niska. 
Såsom redan ofvanföre anförts kan den olika formen 
af etsfigurerna hos glimmerarterna tjena till att åtskilja dem 
från hvarandra, såsom följande sammanställning utvisar. De 
kemiska formlerna äro analoga med de af Tsckermak (1. c.) 
uppstälda, men förkortade till !/, eller 2/3. 
I. Etsfigurer rhomboöédriska eller afrundadt triangulära: 
Biotit (H, Ka), Al; Si; Og + 2 (Mg, Fe), Si O,. 
II. Etsfigurer trigonala och hexagonala: 
Anomit (Ka, H), Al; Si, Og + 2 (Mg, Fe), Si O,. 
Phlogopit (Ka, H), Al, Siz (O, Fl;),, + Mg, Si Og. 
HI. Etsfigurer, 4- eller 8-sidiga, med monoklinisk eller 
triklinisk form men med rhombisk typ: 
Muscovit (H, Ka), Al, Si; Og. 
ig (EH Ka), Al, Sis/ Oo: 
IV. Etsfigurer, 5- eller 6-sidiga, med fullkomligt osy- 
metrisk (triklinisk) form: 
Zinmwaldit (Li, Ka), Al, Siz Og Fly + 3 Fe, Si Oj. 
Eepidolit (Li Ka), Al; Sis(O3E5)io: 
Såsom man finner skilja sig glimmerarterna 1 kemiskt 
hänseende, utom genom olika qvalitativ sammansättning huf- 
vudsakligen genom olika kiselsyrehalt utan att dock detta 
synnerligen synes influera på formen, ett förhållande, som 
öfverensstämmer med det hos fältspatsarterna och åtskilliga 
andra silikater, (se vidare nedanföre). 
