203 
1789 kultens frihet. Den man, som härvid kraftigast upp- 
trädde och hvars ord nu funno allmän genklang i konstitu- 
erande församlingen, var Rabaut Saint Étienne, sonen af den 
åldrige predikanten i ödemarken Paul Rabaut. 
Den skiljovägg emellan medborgare i Frankrike, som 
bibehållits under nästan hela århundradet, var ändtligen af- 
lägsnad: den kontrast som bestått å ena sidan emellan för- 
finade seder, bildning och fritänkeri i en del klasser och det 
hårdaste barbari emot kyrkliga dissidenter å andra sidan, 
var efter en svår och förbittrad kamp utplånad. 
Men mycket återstår ännu att framdraga i ljuset rö- 
rande skilda episoder i denna kamp. De vigtigaste källorna 
äro, såsom vi antydt, A. Courts manuskripter i Geneve, ut- 
görande 118 volymer i 4:o, der man finner de rikaste med- 
delanden rörande församlingarna under förra delen af seklet 
eller ända till år 1755. Ibland annat finnas ifrån 1718 till 
nämnda år koncepterna till alla bref af Court, såsom huf- 
vudman för konfessionen, äfvensom svaren å dessa. Man 
kan sålunda nästan dag för dag under nämnda period följa 
med händelserna. Dessa dokumenter ha icke längesedan 
lagts till grund för ett arbete, Histoire de la restauration 
du protestantisme en France au dix-huitieme siecle, af Edm. 
Hugues, 2 voll., af hvilket fjerde upplagan utgafs 1875. 
Men materialet är ännu ganska rikt. Vidare ha vi Paul 
Rabauts och hans familjs papper, som senast förvarats af 
Athanase Coquerel fils, och hvilka jemväl, trots bearbetnin- 
gar, lemna vigtiga bidrag för senare delen af förra århun- 
dradet. Och hvilka skatter förvaras icke i Frankrikes national 
arkiv äfvensom national bibliotek, årgångarna af Bulletin de 
la soeiété de VP'histoire du protestantisme francais, enskilta 
brefsamlingar, departemental-arkiven m. m, 
Här erbjuda sig ännu alltså flera värdiga och tacksamma 
ämnen för forskning och för belysningen af sanningens och 
upplysningens slutliga seger öfver mörkret. 
00 — 
' 
