§ 2. Af alla dessa iakltagelser framgår med högsta 

 grau af sannolikhet att äfven i de lägre belägna lagren af 

 atmosferen försiggå ])olarljiisartade urladdningar, samt att 

 dessa ej äro inskränkta endast till polartrakterna utan äfven 

 kunna försiggå annanstädes på jorden, der förhållandena i 

 öfrigt äro g3Misamma. Af den egendomligheten att reaktion 

 på polarljus kunde iakttagas från snön rundtomkring obser- 

 vationsplatsen, sluter jag att en urladdning, som ej kunde 

 ined obeväpnadt öga skönjas, försiggick invid jordytan just 

 på denna ort och att densamma enligt all saunolikhet på 

 afstånd skulle visat sig som en svag polarljusföreteelse. En 

 annan slutsats kan äfven dragas häraf nämnligen att en po- 

 larljusurladdning i allmänhet är utbredd öfver en mycket 

 stor yta. — Tillika vill jag ijåpeka den omständigheten att, 

 då osäkerhet råder angående ljusets beskaffenhet, spek- 

 troskopet är ett säkert medel att utröna om det är polar- 

 ljus eller ej, ty ofelbart skall den gula karakteriska U- 

 nien visa sig. På samma sätt. som spektroskopet visat sig 

 egnadt att observera de ljusa iinierna uti protuberanserna, 

 derigenom att solljuset i allmänhet utbredes öfver hela spek- 

 tral fältet, då ljuset i protub. deremot koncentreras på några 

 få linier, så inträffar äfven här att främmande ljus, såsom 

 månljus eller lysande moln, försvagas genom utbredning un- 

 der det att reaktionen från polarljuset koncentreras på en 

 enda linie. 



För att utröna om det riågongång är möjligt att göra 

 likartade iakttagelser uti sydligare trakter, har jag under 

 senaste vinter, då jag haft anledning förmoda att något lik- 

 artadt fenomen skulle uppträda, t. ex. vid ombyte af väder- 

 lek, städse gjort observationer, men dessa hafva lemnat 

 ett negativt resultat, hvilket möjligen ock kan tillskrifvas 



samma företeelser som jag, men .sade sig icke kunna varseblilVa tlam- 

 morna omkring tjellen. Härvid bör ock anmärkas att spektroskopet 

 vid fullt dagsljus gitVer en bred gul linie uti gult, uppkommen der- 

 af att tvenne starka absoi-ptionsband finnas på ömse sidor, men detta 

 ligger nog aflägset frän den gula iinien. så att ingen förblandning 

 var möjlig. 



