lig höjd. Emedan det ej (biekurmiier i naturen några språng, 

 så synes nämnda nedsänkning i almosteren af åskan tala för 

 alt åfven här en gradvis öfvergång från äska till polarljus 

 förekommer, sålunda att det senare vidtager då den förra, 

 så att säga nått jorden. 



Angående jjolarljusets elektromagnetiska verkningar kom 

 jag alt göra några iakttagelser, i sammanhang med ett ex- 

 perimentelt studium af den såkallade jordströmmen (Lamonts 

 Erdstrom). För detta studium blefvo i Kittilä i tvenne riktnin- 

 gar nord-sjd och ost-vest, isolerade 0,4 tums tjocka koppartrå- 

 dar utspända på störar, nedstuckna i jorden; trådarne hade en 

 längd af omkring 2,500 alnar och uti ändpunkteiua af dem 

 voro platinaplattor, omkring 1 dec. meter långa och 'A dec- 

 tneter breda, nedgräfda i jorden, så att de intogo etl verti- 

 kalt läge. Från ändpunkterna leddes trådarne till det inre 

 af ett rum, der de förenades med en galvanometer, en We- 

 bers magnetometer enligt Edlunds förändrade konstruktion. 

 !\Iultii)likatorn bestod af 3 lager isolerad koppartråd, hvilka 

 på särskilda sätt kunde kombineras och det asiatiska nålparet 

 hängde på en fin silfvertråd, hvars torsion utgjorde den 

 förnämsta riktande kraften; afläsningen skedde med tub och 

 skala. Denna galvanometer gaf nu för jordströmmen ett be- 

 tydligt utslag uti ost-vest-riktningen och vid tillfälle af po- 

 larljus inträffade starka förändringar uti detta utslag, på samma 

 gång som samtidigt observerade magnetiska variationsinstru- 

 inenter gåfvo tillkänna en stark magnetisk störing. l3ock 

 linnes ej, som strax skall visas, tillräcklig anledning att an- 

 se dessa förändringar af utslaget för induktionsföreleelser 

 från polarljuset, utan synas de böra betraktas, som störingar 

 hos sjellVa jordströmmen. Understundom tyckte jag mig 

 f()rmärka en skakning hos galvanometerns nålpar, sådan den 

 skulle uppstå om momentana strömmar i motsatta riktnin- 

 gar genomgå gah anometern. men kunde ej blifva alldeles 

 förvissad härom. Den allmänna karakter, som förändringar- 

 ne uti jordströmmens utslag visade, var ej en sådan, som 

 uppkommer af plötsliga iuduktionsstötar, utan försiggingo 

 förändringar ne temmeiitieu låniisamt. 



