20 



o-enomdraget af några ljusa band, emellan h och F ett iso- 

 leradt band, samt invid G ett mycket svagt bredt band. 

 Uti senare framkomne röda strålar varseblefs en intensiv 

 röd linie, emellan C och i), närmare mot C. 



De egentliga bestämningarna blefvo dock utförda först 

 den 9 April, då ett utomordentligt starkt polarljus uppstod 

 och nådde sin största glans tidigt på morgonen, i det prakt- 

 fulla röda strålar uppstego emot zenit. I den klaraste de- 

 len af polarljuset bestod spectrum af fem linier i grönt och 

 en något bred obestämd linie uti blått. Då instrumentet 

 riktades på de röda strålarne, kom ännu dertill en linie i 

 rödt '). De svaga linierna nära G kunde ej nu varseblifvas. 

 Mätningarna gåfvo följande resultat: 

 Liiiien i rödt . . . / = 6297 + 14 Granska klar. 

 Den gula linien ..,, = 5569+ 2 Den klaraste linien; försva- 

 gas betydligt vid den röda 

 liiiiens framträdande. 

 jj =^ 539. Ytterst svag (osäker iakt- 



tagelse). 

 „ = 5233 + 4 Temmelig klar. 

 = 5189+ 9 Synes ganska klar om den 

 röda linien visar sig, men 

 eljes lik föregående. 

 5004 + 3 Ganska klar linie. 

 4694 Bredt ljusband, i midten sva- 



{4663+ 3 gare; ganska ljussvag då 

 f 4629 den röda linien uppträder. 



Den 14 April iakttogs ännu ett svagt polarljus, hvar- 

 vid den gula ^) liniens våglängd bestämdes 5569. 



r 



1) Hr Bertil! , som refererat hr V:s upptäckter uti Ann. de 

 Ch. et de Phys. Juin 1S72, T. XXVI, har dervid oriktigt uppgifvit 7 

 •linier uti rödt. Refor, är gjordt efter Archives de Geneve, T. XLIII, 

 p. 419 — 423, hvarest dock blott uppgifves att inalles 7 linier upp- 

 täcktes, då de röda strålarne analyserades. 



2) Hr Bertin (1. c.) fäster uppmärksainhet vid att en del for- 

 skare kalla denna linie grön och andra gul, men om den Listingska 

 indelningen af färgerna antages, så måste denna linie ovilkorligen 

 kallas gul. 



