47 



kunde ännu finnas angående den mest lysande linien eller den 

 af Hr Ångström först uppdagade. Enl. Hr Vogcl förekommer 

 visserligen en grupp af svaga linier af denna våglängd uti 

 ({väfgasen, och dess relativa ljusstyrka i polarljuset kunde 

 förklaras af föränderligheten hos gasspectra, men häremot 

 ställer sig den af Hr Ängström uttalade åsigt att den ej med 

 någon hittills bekant spektrallinie sammanfaller; endast di- 

 rekta experiment kunna lösa denna fråga. Spektrallinien 

 i polarljuset af våglängden 5002, synes sammanfalla med 

 den i nebuloserna funna qväfgaslinie, likasom man äfven 

 på grund af öfverensstämmelse i läge velat identificera 

 tre af polarljusets, linier med coronans omkr. solen. Linien 

 uti rödt synes sammanfalla med en grupp uti qväfgasen, om 

 h vilken Hr Vogel iakttagit att den är klarast just åt den 

 sida af speetrum, der ifrågavarande linie blifvit funnen. De öf- 

 riga linierna sammanfalla dels med qyäfgasens, dels med sy- 

 rets eller vätets eller ock med den fuktiga luftens. Äfven uti det 

 af Hrr Thalén och Ängström framstälda luftspectrum hafva de 

 iiesta linierna sina motsvarande. 



Utom en jämnftirclse med gasers spectra, anställer Hr 

 Vogel en dylik ined jernets, hvilken enl. hans egen åsigi 

 har sin tillämi)ning först då, när man kunnat bevisa förän- 

 derligheten hos jernets speetrum. Denna åsigt måste dock 

 tills vidare lemnas beroende af framtida forskning. Jiimn- 

 förelsen vinner uti intresse, efter deii af Hr. Ad. Norden- 

 skjöld framkastade åsigt om ett i verldsrj^mden och vår at- 

 mosfer befintligt jernstoft, hvilken fråga af den närvarande 

 polarexpeditionen torde bringas närmare sin lösning. Jämn- 

 förelsen utfaller för öfrigt mycket tillfredsställande; Hr Tha- 

 léns atlas upptager ock en linie för jernet vid 411,7 och en 

 annan vid 42-5,0. 



§ 7. Granskar man närmare de olika omständigheter, 

 under hvilka polarljusets speetrum blifvit iakttaget, så iede^ 

 man, nästan med nödvändighet, att antaga tvenne eller till 

 och med tre silrskilda spectra hos detsamma, hvilka dock 

 vid vissa tillfällen kunna öfvergå i hvarandra. Denna åsigt 

 framh(')lls redan af observatorn i S:t Mary-Church och nästan 



