146 



återfinnes på hvarje blad af menniskosläglets och den en- 

 skilde individens historia, den att vill du handla klokt, så 

 skall du göra det rätta, i det hvarje omoralisk handling re- 

 dan från första stunden bär inom sig sjelf fröet till sitt eget 

 straff. För utredning af denna sanning erfordras för visso 

 någonting högre än blotta kemiska och fysiska lagar. — 

 Det sagda må vara nog för att visa det vi ännu, trots ve- 

 tenskapen under senaste århundraden gått så ofantligt fram- 

 åt, dock allt fortfarande måste, så vida vi ej äro förblinda- 

 de af kortsynt inbilskhet, instämma med den store fdoso- 

 fens ord: ^""det enda jag vet, är att jag ingenting veV\ 



Lifvet är för oss förnimbart blott genom den rörelse 

 vi hos kropparne iakttaga. Lif utan rörelse är någonting 

 otänkbart, ty utan rörelse intet lif, endast död. En orga- 

 nisk varelse uppkommer eller födes, tillväxer och dör, några 

 andra faser af dess tillvaro gifvas icke, då vi nemligen uti 

 tillväxten inbegrijja fortplantningen af dess slägte, en akt 

 som står i oupplösligt sammanhang med näringen, i sin tur 

 åter betingande tillväxten. Dessa olika akter af lif äro ge- 

 mensamma både för växter och djur, de må stå högt eller 

 lågt på systemets kedja. Och i följd häraf gifves det ej 

 heller någon skarp gräns mellan de begge rikena af natu- 

 rens organiska alster. De äro så alt säga de båda ytorna 

 af en och samma lins, med den afrundade kanten omärkligt 

 öfvergående i hvarandra, ty natura non facit saltus. Ocli 

 hvad som gäller om de begge rikena, äger sin fulla tillämp- 

 lighet äfven på de dem sammansättande enheter i liera ka- 

 tegorier, såsom familjer, slägten, arter m. fl. Det är med 

 dem såsom med vågorna, deras ryggar eller spetsar äro 

 hvassa och väl åtskiljda, men vid den breda basen öfvergå 

 de så småningom i hvarandra. De mest framstående for- 

 merna, t. ex. en menniska och en smörblomma, äro ofant- 

 ligt litet beslägtade sinsemellan, men gå vi åter till de läg- 

 sta alsterna, så är det oss alldeles omöjligt att uppdraga nå- 

 gon slags gräns. Så är ett infusionsdjur, t. ex. Euylena vi- 

 ridis, ytterst likt en svärmspoi', en Amoeha eller ett svamp- 

 djur kan knappt skiljas från en slemsvamp eller de ännu 



