150 



verkställes ferlilisatioiien medelst insekter omedvetet under 

 deras letande efter blommans honungssafter. Och i sjelfva 

 verket äro de växter jemförelsevis få, som utbilda frukt ge- 

 nom inverkan af ståndarne inom samma hylle som pistillen. 

 Men såsom sagdt dessa förhållanden kunna icke räknas bland 

 rörelsefenomenen. 



Vända vi oss nu till verkliga sådana, påträffa vi först 

 den rörelse som finnes hos alla växter utan undantag och 

 som består i växtorganens tillväxt och förlängning. På grund 

 häraf äro bladen, stammen eller blommorna ofta vridna el- 

 ler böjda, synnerligen mot solsidan; slingerväxten kastar sin 

 tåglika stjelk skrufformigt rundtomkring en starkare stam 

 och hoppar derifrån öfver till en annan, stundom fasthållan- 

 de sig med sugrötter eller särskilda griporganer, kallade 

 klangen och som bildas af egendomligt förändrade blad, 

 grenar eller blomskaft, ja t. o. m. inom sjelfva blomman 

 kunna dylika uppträda, hvarvid ofta stödjeväxten, urstånd- 

 satt att fly, dödas af den för intima omfamningen, så att 

 den kärliga slingerväxten uppehälles blott af det styfva växt- 

 skelettet i dess armar. Ett annat exempel är blommornas 

 öppnande och tillslutning, stående i jemnt förhållande till 

 ljusets, isynnerhet dess blåa strålars, och värmets olika styr- 

 ka. Så utslå de flesta af dem under dagens lopp, men Nat- 

 tens drottning (Cereus grandijlorus m. fl. arter) skyr ljuset 

 och utvecklar först sent på aftonen sin hvita guldkantade 

 och vaniljdoftande krona, för att redan tidigt följande mor- 

 gon utmattad och vissnad hänga ned efter den ormlika, köt- 

 tiga och taggiga stammen. Många andra öppna åter nästa 

 dag sitt under natten hvilande och hopslagna blomhylle. 

 Roten, detta plantornas fästeorgan, är ljusskygg och skyndar 

 att dölja sig i den svarta mullen. Växtens tillväxtrörelse 

 upphör, såsom vi alla veta, under den kalla vintern, ett af- 

 brott som i varmare zoner ersattes genom en lång period 

 af torka, för att åter kommande vår eller regntid vakna upp 

 till nytt lif. Den akt af hvila, hvilken Likné så träffande 

 kallar somnus plantarum^ iakttages bäst hos ärtväxterna, i 

 det deras af talrika småblad sammansatta blad sträcka sigr 



