151 



uppåt mot hvarandra och intaga en mer eller mindre lodrät 

 riktning, alldeles såsom de oroliga fjärilavne göra, då de 

 för ett ögonblick kunna hålla sig stilla. Hos många hithö- 

 rande former är rörelsen ännu intensivare, särdeles inom 

 den vackra gruppen Mimosew^ i det att Mven det gemen- 

 samma skaftet som uppbär hela mängden af småblad sänker 

 sig ned mot stammen. Denna hvilande ställning u])phör 

 följande morgon genom ljusets lifvande inverkan. Det sam- 

 mansatta bladet eger sålunda en högre vitalitet än det enkla, 

 tack vare den köttiga och ansvällda led. med hvilken alla 

 dess småblad, hos Acacia dealbata uppgående ända till om- 

 kring 2000, äro infogade mot det gemensamma bladskaftet. 

 Denna slags rörelse inskränker sig icke tilt de egentliga 

 bladen, utan visar sig ofta hos plantornas han- och honorga- 

 ner. Nässelväxterna, t. ex. Pilea m. ti. slägten, äga i knop- 

 pen dubbelvikna ståndarsträngar, som, då blomman utslår, 

 med en häftig kn^^ck räta ut sig, hvarvid knapparne samti- 

 digt öppna sig och frömjölet kastas omkring, så att hela 

 blomman är innesluten i ett litet svafvelgult stoftmoln. Äf- 

 ven många lägre växter visa en anmärkningsvärd rörelse 

 derigenom att ett visst orjian så hastigt förlänges, att andra 

 delar dervid söndersprängas, hvilket lätt kan iakttagas hos 

 lefvermossoriias frukt. Denna ligger ända till sin mognad 

 innesluten i en egen påse, kallad mössa, då sporerna äro 

 fullt färdiga, utväxer och skjuter skaftet uppåt med en så- 

 dan fart att mössan sönderspränges eller i sällsynta fall lös- 

 slites. 



Dessa exempel kunde i oändlighet mångfaldigas, men 

 må de anförda vara tillräckliga. De orsakas, såsom man 

 för närvarande antager, genom en mer eller mindre häftig 

 tillströmning af vätskor, hvarvid de respektiva organen na- 

 turligtvis måste spännas och sträckas. Men äfven den mot- 

 satta orsaken, intorkning, kan åstadkomma samma verkan. 

 Fruktens yttre hinna på ett par svampar, Piloholiis och Tu- 

 lostoma, spränges vid mognaden så häftigt, att den egent- 

 liga frukten slungas, likt en bomb ur en mörsare, högt up]) 

 i luften. Det inre fruktbladet hos familjen Kutacece, t. ex. 



