153 



beståtMide deri att de ömsevis stiga i höjden, tor att åter 

 nedsänka sig, härvid beskrifvande en ellips. I plantans hem- 

 land skall man kunna räkna ända till 60 slag i minuten, 

 men i våra växthus äro vi i stånd att iakttaga blott ett enda 

 högst halftannat på sagda tid. Rörelsen synes mig stå i 

 någon sorts sammanhang med de långa, styfva och rakt ut- 

 stående hår som sitta på det gemensamma skaftets kanter, 

 ty under sitt stigande uppåt stöter alltid sidobladet mot hå- 

 ren och kan blott genom starkare påtryckning befria sig 

 från dem; hvilket antagande äfven finner ett stöd deri att, 

 då ett eller båda sidobladen, hvilket ofta nog händer, äro 

 felslagna, nyssnämnda hår äfvenledes saknas på samma eller 

 begge sidor af bladskaftet. 



Rörlighet finna vi sålunda vara en allmän företeelse 

 hos växtorganer och, om vi nu taga i skärskådande samma 

 fenomen, då (tydligt förnimbar) känslighet är dermed före- 

 nad, skola vi desslikes se att rätt många växtdelar framvisa 

 en dylik. 



Vackrast utpräglad visar sig känsligheten hos åtskilliga 

 Mimosai^ t. ex. sensitivan (M. imdica), en sydamerikansk 

 buske, som likväl i våra varmhus endast är eiiårig, och flera 

 andra ärlväxtslägten, såsom jEschyiioniene, Cwsalplnia m. 

 H. och Oxalls sensitiva, hvilken sistnämnda härstammar från 

 Ostindien. Sensitivans blad äro dubbelt sammansatta och 

 känsliga ej allenast för ljus och värme, utan äfven för vid- 

 röring, blåst, skakning, elektriska stötar och en mängd ke- 

 miska agentier. Vid en resandes färd genom en liten dunge, 

 der sensitivan ymnigt u])pträder, skola alla dess på ett visst 

 afstånd från den galopperande hästen befintliga blad helt 

 och hållet nedsänka sig och på sådant sätt artigt helsa pä 

 den förbiilande ryttaren. Alla de anförda känselväxternas 

 blad äro nemligen vid basen försedda med en tjock och 

 ringformig led, i hvars yttre barklager, den s. k. compres- 

 sibla väfnaden, känsligheten anses hafva sitt säte. Denna 

 rörliga väfnad är uppbyggd af celler, som sakna alla mel- 

 lanliggande luftförande hålor, i följd hvaraf de äro på alla 

 sidor tätt föi-enade sinsemellan., samt utanpå täckta af en 



