157 



sig- temligen snabbt ikring såsom en propellerskruf. Oscillarieie 

 anträffas mycket ofta på fuktiga klippor, sand, gyttja m. m., 

 livarest de vanligen bilda svartgröna tunna plättar af myc- 

 ket vidrig lukt. Med Spwulinw rörelse likartad är den som 

 tippmärksammas hos de ännu problematiska Schizomycetes, 

 iivilka äro ytterligt små, men i naturens hushållning syn- 

 nerligen vigtiga och för pathologen ej mindre än för växt- 

 fysiologen intressanta organismer. Hithörande former äro 

 Bacteriie, Monader (Monas, Coli)odella, Pseudospora), Va^n- 

 pyrella, Spirillum, Vibrio m. fl. De hafva under den se- 

 naste tiden så ofta afhandlats både i vetenskapliga tidskrif- 

 ter och de dagliga bladen, specielt hvad beträffar deras för- 

 hållande till smittosam ma sjukdomar och epidemier, att de 

 kunna här saklöst förbigås. Dock måste anmärkas att de- 

 ras systematiska plats och biologiska omständigheter ännu 

 äro insvepta i ett tjockt mörker, ehuru sannolikt är att de 

 måste betraktas såsom den lägsta produkten af växtlif och 

 l)ilda br3'ggan öfver till urdjuren. Ett tra]Ji)steg högre upp 

 intages af slemsvamparne (Myxomycetes), en klass som äi' 

 väl skiljd från de egentliga svamparne derigenom att de 

 under aldra största delen af sin tillvaro ej utgöras af färdig- 

 bildade celler, utan af nakna sådana, ja vi kunna knappt 

 antaga att hos dem finnas några andra verkliga celler, än 

 deras sporer. Då dessa gro, afkastas cellhinnan och prolo- 

 plasmat blir fritt samt utskjuter en smal spets, som bildar 

 IVamändan, den bakre är deremot afrundad. Om protoplas- 

 inat befinner sig i vatten, hoppar det omkring med uppåt 

 riktad spets, samtidigt vridande sig kring sin axel. Råkar 

 sporen åter att utveckla sig på fastare underlag, så indrages 

 snart den srnala framändan och utskjuter i dess ställe pro- 

 loplasmat smala utskott, som ouj)phörligen till form och 

 längd vexla och indragas, för att omedelbart nya dylika 

 skola framströmma. Härigenom krypa klumparne, som fått 

 namn af Myxoamoeher på grund af sin förvillande likhet 

 med de ännu outredda Ämoehce bland urdjuren. Kommer en 

 klump härunder i beröring med andra, sammansmälta de 

 alla till en enda likformig massa, kallad plasnioduim. Sådana 



