17 347 



l)lan<ll Quercineæ lios Cijclobalanopsis o:; Qnercus subgen. Enjlhrofialanux ; »jeldnere sidde 

 de ved Grunden af rrocl, nenili;,' hos Qnercus suhgen. Lepidohalanua og Cerris (p. 3iG, 

 dg. 5 og Tal). VI, (Ig. 13). yEggenc ere lialvomvendle, epilrope, ovenlil rorformigt forlængede 

 og med en slor opadvendt Kimmnnd (Tab. VI, fig. I-i — Inl. — Frael har, da del udfylder 

 hele rrngjemtnels Hulhed, væsenllig samme Form som Fruglen. Dtn va;.senllige .Modsæt- 

 ning i Frugten, som gjor sig gjældende mellem Fagineæ paa den ene og Quercineæ og Ca- 

 ataninæ paa den anden Side, gjenlager sig ogsaa i l'roene, idet nemlig liimen hos fnrsl- 

 nævnte Gruppe 'har flade bladagtige foldede Filmblade, som hæve sig over Jorden ved 

 Spiringen, medens hos de to sidstnævnte Grupper Kimbladene ere tykke og kjødede og 

 forblive underjorden. Hos næsten alle Arter af Quercineæ frembyde Kimbladene væsentlig 

 samme Forhold; de ere ens store, flade paa den indadvendte og hvælvede paa den udad- 

 vendte Side (p. 34G, fig. yl og F, p. 345, fig. Z)); som oftest indbyrdes frie, sjeldnere sammen- 

 voxne til ét Kimbladlcgcme; dog ere de hos Quercus siihgen. Macrohalanus uligestore 

 (p. 346, fig. E) — Kimroden er da sidestillet, medens den ellers er endeslillet — og hos 

 Quercus subgen. Erythrobalanus ere Kimbladene paa Ire Steder mere eller mindre dybt 

 indskaarne for al give Plads til de ufuldstændige Skillevægge (p. 345, fig. (?). \\o% Castaninæ 

 er Kimen enten som hos Quercineæ (p. 346, fig. F\, eller den er dell i 9 — 12 Lapper og 

 desuden undertiden meget fladtrykt, som hos flere Arter Ctjclohalanus (p. 346, fig. D). Uos 

 Pasania subgen. Chlamydobalanus trænger Froskallen paa mange Steder ind i dybe uregel- 

 mæssig bugtede Kidser, og da Kimbladene her ere sammenvoxne, vise de i et Tværsnit 

 ganske det samme Forhold som den saakaldte marmorerede Frohvide [albumen ruminatum) 

 p. 346, fig. G. 



II. 



SainiiKMiligning- inellcMii den indfe Bygning af Stninmon lios Egen, 

 Kastanien og Bøgen. 



iHcrlil Tal.. VIII i 



Det gjælder som almindelig Regel, at de Planter, som stemme mest overens i mor- 

 fologisk Henseende og derfor ogsaa stilles hinanden nærmest i Systemet, ligeledes vise 

 størst Overensstemmelse i deres indre IJygning. Man har derfor betragtet det som en 

 Afvigelse fra denne Hegel, al Kastanien, der i Almindelighed antages for nærmest beslægtet 



Videnil. Selsli. Skr , i Krkkc, nilurvidcnik. 01 milhcm KU 9 B. V. 11 



