52 



pæiske og amerikanske Former, Slén-E genes Gebél i Ny Mexico og de slorf rug ledt- 

 Eges Gebet i Mexico og Centralamerika. Meget langt sondret fra de øvrige Gebeter ligger 

 de stedsegrønne Bøges Gebél, nemlig i Chili. De stedsegrønne Bøge {Nothofagus) 

 optræde her ikke alene i et forholdsvis stort Antal Arter, men flere af disse udgjore en 

 væsentlig Bestanddel af lløiskoven. Ege- og Kaslanlegruppen have her ikke en eneste 

 Repræsentant. Nogle Nothofagus- Arier voxe ogsaa paa Ny Zeeland og Van Diemens Land. 

 Iler skal nu i det Følgende gives en Skildring af disse Gebeter, der uden at med- 

 tage altfor mange Enkeltheder dog er fuldstændig nok til at give en nogenlunde fyldig 

 Foreslilling om den Rolle, som Egefamllien spiller I I'orhold til den øvrige der forekom- 

 mende I'lantevæxl. 



Ege- Kastaniernes Gebet. 



[Cyclobalanus, Pasama). 



Dette Gebet indbefatter de indiske Øer, Filippinerne og Bagindien indtil 20° n. Br. 

 Kun Java er navnlig ved Blumes, Reinwardts, Korthals's, Øasskarls og Junghuhns 

 Undersøgelser nøie kjendt*). Sumatra blev paa Foranledning af Sir Slamford Raffles 

 først undersøgt af Jack (I818— 22|. Thomas Florsfield samlede Planter der 1812 og 

 1818, Kort hal s som Medlem af en naturkyndig Kommission 1832—33 og Junghuhn 

 1840. Det største Udhytte Ira denne skyldes dog Teysmann (1855 — 57), hvis Sam- 

 linger det fornemmelig er, som ligge til Grund for den Udsigt over Sumatras Plantevæxl, 

 der skyldes Miquel**). liorneo og Celebes ere endnu kun meget ufuldstændig kjendle i 

 botanisk Henseende, men stemme i det Hele mere overens med Sumatra end med Java. 

 Javas almindelige fysisk- geografiske Forhold bestemmes fornemmelig ved den Kjæde af 

 7 — 10,000 Fod høie Vulkaner, som strækker sig gjennem Øen. Java hører nemlig ligesom 

 Sumatra til den vulkanske Ring, der fortsættende sig over de smaa Sundaøer, Molukkerne 

 og Filippinerne omslutte de paa Malakka, Borneo og Celebes herskende Granitdannelser. 

 Kun den vestlige Del indtages af en Plateauhævning (Hoisletterne Bandang og Garoet hæve 

 sig til 2,200'); i den øvrige Del af Øen staa Vulkanerne som næsten isolerede Kegler paa 

 det flade Land. Da de høie vestlige Bjerge oplage Størstedelen af den Fugtighed, som den 

 regnbringende Nordvestvind (Monsunen) fører med sig, har den østlige Del af Java et meget 

 tørrere Klima end den vestlige. Her findes fulgende Plantebælter: 



*l 1)1 urne: Flora Javæ nec non insularum adjacenliuni, 1828—29. Verhandelungcn over de naturligke 

 Geschiedenis der Nederlandeschc overzeesclie Besiltingen uitgegcven door Temminck 1839—41. — 

 Franz Juiigliulin: Java, sein^ Gestalt, Pflanzendecke und innere Bauarl lid. 1—3. 1852. 



*) Mlqucl: Sumatra, selne Pllanzenwclt und deren Erzeugnisse. 1862. 



