400 70 



l'iia (Ini ]iyrt'iiu'isk<> llulvn IVeinbyile CiipulifcTeriu! s;\a\elsom (len hele riaiilpvæxl 

 flere Ira dn ovrige MiddelliavslaiidR alvigcnde Forhold*). Der gjor sig her slnrre kllmaliskn 

 Modsætninger gjældende end i de (lesle andre Lande. Den osllige Halvdel af Spanien har 

 sualedes el tørt Klima, medens dette i den vestlige Del er fugtigt, og paa nogle Steder er 

 denne Modsætning mellem den vestlige og ostlige Kyst saa stor, at her forekommer Maxi- 

 nium og Minimum af den i hele Europa herskende Regnmængde. Den fra Sahara kom- 

 mende sydosilige Vind (Uarmattan eller Samum) bevirker saaledes, al der i Saltstcppen ved 

 Murcia undertiden hengaaer liere Aar uden vedholdende Regn, og i Juli afsvies Træernes 

 DIade, medens paa den anden Side den i Portugal herskende fugtige Vestenvind bevirker, 

 al den aarlige Regnmængde i Coimbra er 211 Tommer, altsaa betydelig større end noget 

 andel Sled i Europa. Paa den store Høislette, som indtager den allerstørste Del af Halv- 

 øen, der mod Nord begrændses af de cantabriske Bjerge, mod Øst af Sierra Cuenca, mod 

 Syd af Sierra Morena, mod Vest af det portugisiske Bjergland og har en Middclhøide af 

 2000 f'od, som udmærker sig ved et stærkt udpræget Fastlandsklima, ved sin kolde Vinter 

 og varme Sommer, og hvor Regnmængden kun udgjør 1 ! Tommer om Aaret — kun i denne 

 Del af Landet er det, at Plantevæxten udfolder sin typiske spanske Karakter. Skovene cre 

 her indskrænkede til Bjergene, medens her ellers hersker en fuldstændig Træloshed, og de 

 over mange Hundrede Kvadratmile udbredte » Cistus -Uedev« meddele Landskabet den største 

 Ensformighed. Foruden de selskabelige Arter (Cistus ladaniferus , laurifolius o. fl.), der 

 danne Hovedmassen af »Heden«, forekommer herimellem en Mængde Arter i spredte Exem- 

 plarer. I den sydlige, sydvestlige og østlige Del af Hiiisletten erstattes CVs^ms- Arterne af 

 selskabeligt voxende Halvbuskc, navnlig af Labiaternes Familie (Rosmarinus officinalis, La- 

 vandula spica , Thymus vulgaris o. fl.), medens der i den nordlige Del, navnlig i Duero- 

 Dalen, forekommer egentlige Heder, dannede af Lyngarter (Erica cinerea, scoparia). Her 

 finder det særegne Forhold Sted, at Plantevæxten har en dobbelt Hvileperiode. I den lange 

 hede Sommer frembyder Plantevæxten en ørkenagtig Torhed, og af mange Planter bort- 

 visner hele den overjordiske Del. Om Efteraaret, naar der er faldet nogen Regn, vækkes 

 Planterne, især Løgvæxter (Amaryllideer, Liliaceer, Colchiaceer), til nyt Liv. Vinterkulden 

 frembringer derpaa en Hviletilstand. De til Bjergene indskrænkede Skove bestaa for en 

 væsentlig Del af Ege. Paa Sierra Guadarama, son) deler Hoisletten i to Dele, den nycastil- 

 ianske Slette mod Syd og den gammelcastilianske Slette mod Nord, bestaa Skovene mellem 

 2.^00 og 3800 Fod af Pinus sylvestris og Juniperus Sabina, og de storre Høidcr (til 7500') 

 indtages af Fjeldvæxter. Paa Sierra Cuenca ere Naaletræerne herskende, Pinus Laricio, 

 P. Pinaster, og Underskoven bestaaer især af Enearter (Juniperus Oxi/cedrus, rufescens, 



*) Mor il/ Wil 1 ko ril ril: Die lliilljiiisti dii l'yiciiæcii, ciiic gcoiirapliiscli-slatisticlic Moiioiirupliic 1865. 



