71 401 



phoenicia). I Eslramadura findes mlslrakle Skove af Kgc (Q. Suber ojr Ilex\, hvorinipllem 

 VY iiidbhinilcl l'yr d'inus Laricio of; Pinaster). 



I de lloisluUen omgivende Dele af den pjrenajiske llalvn Ircmbyder Planlevæxlen 

 en loiskjellig Karakler i den nordlige, nslligc, sydlige og vesllige Del, og denne Torskjel- 

 liglicd betinges ved en Tilnærmelse til de nærmeslli^gende Landes Klima og F'lantevæxl*). 



I den nordlige Del, Pyrenæerne og de cantabriske Bjerge, har I'lantevæxlen væsenlig 

 samme Karakler, som paa de mellemeuropæiske Bjerge, og her forekommer endnu Enge. 

 I'ra 1000 til 3000 Fod dannes Skovene af Fagua sylvatica, Quercus pedunculala, Q. pule- 

 acens, Q. Toza, Fraximis, Populus tremula, Ulvtus, Acer plalanoides , Sorhus Aucuparia, 

 Cralagus Oxijacantha. Mellem 3000 og oOOO Fod ere Naaletra-erne herskende: Ahies pec- 

 linata, Pinus pijrenaica, P. nncinata, sjeldnere P. sylreslris. Iler forekommer ogsaa Buxus 

 som op imod den ovre Grændse af det snbalpine Ba-lte fortrænger de andre Buske og paa 

 mange Steder naaer op til del alpine Bælle, der her ligger mellem 7000 og 9000 Fod. 



Uen vestlige Del af den pyrenæiske Ilalvn slaaer ved sit fugtige Klima i en skarp 

 Modsætning til Cenlralspanien. IMantevxxten danner her Overgang til den paa de azoriske 

 og canariske Øer. Paa Sandbund ved Kysten og paa Sandhøie i det Indre findes mange 

 Steder Skove af Pinus Pinea, Pinaster og Halepensis og i den sydlige Del af Portugal 

 (Alem — Tejo) af Quercus Suber og Q. Ilex. I den nordligere. Del af Portugal ere Bjerg- 

 skraaningerne overvoxede med en eiendommelig Blanding af mellem-, vest- og sydeuro- 

 pæiske Træer og Buske : Quercus pedunculala, Q. occidentalis, der her og i den sydvestlige 

 Del af Frankrig erstatter Kork-Egen, Fagus sylvatica, Acer campestre, Ilex Aquifolium, 

 Prunus Lusitanica, Arbulus Unedo, Erica arborea o. a. Olielræct og Oranger dyrkes lige 

 lil Cap Fiuisterre, og i den sydligere Del af Portugal, indtil Lissabon, bidrage mange ame- 

 rikanske, indiske og afrikanske Planter, som ere blevne acclimatiserede, til al give Planle- 



*) lin egen plaiitegcugradsk Afdeling iidgjnrc de fem slorc Saltstepper, som alle tilhore Kalvoens ostllte 

 Halvdel: II den aragoniskc Steppe, en Del af Ebro-Flodens Uassin, 100 Fod over Havel, hvor 

 Hunden navnlig i Omegnen af Plazencia er saa sallboldig, at Drikkevand mangler, hvorfor man 

 milevidt Ikke seer Spor af Menneskers Nærværelse; 2) den castillske Steppe, i Gjcnnemsnit 20U0 Fod 

 over Havet; 3) Steppen ved Murcia, Kyst- eller Middelhavssteppcn , cjennemstrommel af Floden Se- 

 giira, hvor Bunden paa mange Steder er saa saltholdig, at den kun tiUttder Dyrknitig af Sodaplanten 

 {Haloyeton sativua); i) Steppen ved Granada eller Hoi-Andalusien, hvis Middelhoide er 3000 Fod og 

 5) den nedrcandalusiske Steppe, der udbreder sig paa begge Sider af Floden Xenil. De her her- 

 skende Sallurter: {Sahola papiUosa), Malturtcr {Artemisia i-alentina. Aragonensa', Belianthemuvi 

 aquamatum, OyptophiUi Hitpnnica, Zolliko/eria resedifolia. Græsarter o I. ere alle lave fleraarige Urter 

 eller llalvbuske, som ved deres beggronne (duggede, melede) ofte kjodcde Illade og sædvanlig uan- 

 selige Itlomsler udove en monoton og trist Virkning. Kun hvor liunden er mere fugtig danne 

 Græsser, Halvgræsser. Slatieeer og Sallurter cl mere sammenhængende Dække: ellers voxe Steppe- 

 planterne i Tuer, der daonc murkerc Pletter paa den lyse Bund, eller de staa saa spredte, at man 

 paa slorc Strækninger kun seer den nogne Bund (Willkomm: Die Strand- und Steppengebiele 

 der iliiriscluii llalbilisrl Leipzig IH:'i'.'|. 



