404 74 



lil 8000 Fod, men Syd for Floden Drin have de belleniske Bjerge kun en Hoide af 2—3000 

 Fod. Hel sti'dsegronne Skovbitlte med Querom S-f>er og Q. pubeacens strækker sig til 

 1200 Fod og er skarpt adskilt fra del folgeiidn IJælte, som dannes af Uge l^^. pedunculata 

 rar. Brutia, Q.Cerris, Q, [Cerris) Macedom'ca) og Acer Tataricum; kun paa enkelte liøiere 

 Toppe kommer emlnu el Hælte, hvor Pinun Brutia og Rhamnus aljiina ere herskende. 

 Paa IJjergone, som danne Grændsen mellem Albanien og Macedonien, voxe (paa 42°) fra 

 Foden (700 — 900 Fod) og til 2800 Fod flere Varieteter af Quercus sessiliflora {Apenninn, 

 Exculu.1 Oriseb.), Corylus Avellana og Ostrijn: fra 2800 til 4600 Fod Quercus peduncnlaln 

 og Fagus sylvatica. Dette Hælte støder, da Naaletræerne her mangle, umiddelbart op lil 

 det alpine Hælte, der næsten alene dannes af urleagtige Planter: Dryas oclopetala, mange 

 Saxifrager o. 1., og paa nogle Steder naacr op til 7900 Fod. Paa Bjerget Nidgé i den syd- 

 HStligfi Di'l af Mticedonien fandt Grisebach folgende Bælter. Fra 1240— 2650 Fod dannes 

 Skoven af Quercus Cerris; derpaa folger (fra 2b.')0— 3000 Fod) el small meget planterigt 

 Ha'Itc af Buske, blandt hvilke Juniperus Oxycedrus og Daphne glandulosa især ei-e her- 

 skende. Fra 3000— 4iOOFod danner Bøgen et Bælte, i hvilket ogsaa Pinus uncinata fore- 

 kommi'r. — Kystslelten ved Vardar Flodens Munding har næsten Steppe -Karakter. Store 

 Slrn;kninger ere bedækkede med Tamarix gallica eller med énaarige Græsser. Samme 

 Sleppekarakter gjentager sig i en slor hol af det Marmorhavet omgivende Kystland. Kon- 

 stantinopel er saaledes omsluttet af en Steppe, dækkel med Potetium spinosum. Quercus 

 coccifera og Cistus Monspeliensis ere herskende i det stedsegrønne Bælte i denne Del af 

 Tyrkiel indtil 1200 Fod. Fra dejine Høide begynde Skove af Kg (Q. pedunculata) og Bøg. 

 Bjerget Atbos, som indtager den østligste af de tre Ira den Kalcidiske Halvo fremspringende 

 Arme, har en rig og yppig Plantevæxl. Indtil I2UU Fod er del dækket af stedsegrønne 

 lUiske og lave Træer: Arbutus Dnedo, Quercus Ilex, Cistus salviæfolius, C. cillosus, Erica 

 arborea, Spartium junceum og paa nogle Steder Euphorbia spinosa og E. Characias. Det 

 næste Bælle (1200— 2000 Fod) bestaaer af en blandet Skov af Kastanie, Ædelgran, Slilk-Kg, 

 Sten-Eg, Kernies-Eg og Kristtorn med Buskads af Ruscus aculealus og Hypoglossum og 

 med Slyngplanter (Tamus Cretica, Smilax nigra). I det følgende Bælte (3000—3500 Fod) 

 hersker alene Stilk-Egen, hvorpaa der følger et dobbelt Bælte af Naaletræer, dannet af 

 Pinus Laric'io (3500—4500 Fod) og Ædelgran (4500—5250 Fod), der her optræder paany 

 som eneherskende til Skovgrændsen efter at have manglet mellem 3000—4500 Fod. I det 

 alpine Bælte, som naaer til Toppen (643« Fod), ere Saxifrager, Cruciferer, Euphorbier, 

 Prunus prostrata og en Bose herskende. — I den østlige Del af Thracien mangle de fleste 

 af de for Middelhavslandenes Flora karakteristiske Former, og Plantevæxten har el mere 

 nordligt Præg. Ege med afl'aldende Blade, Ostrya, Acer campestre, Corntis mascula, Popu- 

 lus nigra, Pyrus salriæfolia, Fraxinns Ornus; kun Slyngplanterne, som her omvinde Tnrcrne 

 (Smilax aspfira, Tannis communis og Vilis rviifera\, robe et sydligrri; Hjem. Den bflhy- 



