413 



store Afstande mellem Træerne, og .lordbimden er i Regelen dækket af Underskov, især af 

 Hassel og llvidlJHrn« (Vaupcll). I den »tørste Del af Landet forekommer Egen indblandet 

 i Bøgeskoven, sædvanlig som Levninger af de store Bevoxninger, der tidligere have dækket 

 Landet, men som Menneskene og Bøgen have kappedes om at fortrænge. Paa hele den 

 jydske lUillestenssand-Uyg forekommer der smaa Egeskove, og paa de af Uedefladerne om- 

 givne Bakkeøer staa Kgekrat (»Pnrkrat«), Levninger af fordums Egeskove (Vaupell I. c). — 

 I Sverrig er Egen udbredt til Dalelv (61°), men dens Nordgrændse sænker sig, ganske mod- 

 sal Bøgens, mod Vest og ligger her paa 60° (Andersson: Aper<ju elc. p. 25). Længere 

 mod Øst forekommer Egen paa Øland, Gotland, i den sydlige Del af Finland (61°) og i 

 llusland Syd for det Høidedrag, som fra VVaidai-Bjergene fortsætter sig mod Øst mellem 

 VVologdu og Jaroslaw, og har sin Øslgrændse ved Wiåtka |58°). Den voxer her indblandet 

 i Skove, som dannes af Birk, Esp, Ælm, Ask, Lind o. fl. Sydgrændsen for Egens Udbred- 

 ning i llusland dannes af Steppen; dog forekommer den hist og her i Floddalene i Steppe- 

 gebetet, men mest som Busk (Trau tv etter: Pflanzengeogr. Verhiiltn. des eur. Russiands). 

 I Norge gaaer Egen i de østlige Distrikter til 61°, men i de vestlige til 63" (Thingvold i 

 Romsdalen). I de sydlige Dele af Landet gaaer den op til 1000 Fod paa Bjergene. Den 

 opnaaer vel ikke i Norge saa anselig en Størrelse som i Danmark, men ved Horten 

 (59° 25') forekomme dog Ege, som have 20 Fod i Omfang (Schubeler). I de Levninger, 

 som i England ere tilbage af de store Skove, som i tidUgere Tider dækkede Landet, hører 

 Egen til de mest karakteristiske Træer (Uenfrey). Den gaaer i Skotland til 58°, — Fra 

 den østeuropæiske Slette er Egen udbredt i Lavlandet over Polen, Nordlydskland , Holland, 

 Belgien og den nordlige Del af Frankrig. Paa Bjergene i Nordlydskland stiger den op til 

 1500 Fod, og i Sydtydskland gaaer den sjelden over 2000 Fod. I de bayerske Alper gaaer 

 Egen høiere op paa Bikjæderne, nemlig til 2900 Fod, end paa Hovedkjæden, hvor den 

 kun naaer op til 2000—2500 Fod (Sen diner). Paa Jurakjæden bestaaer Skovene ved 

 Foden af den vestlige Skraaning af Ege i Forbindelse med Avnbøg og Kastanie. I en 

 Høide af 1800 — 2000 Fod indtager Egen de mod Nord vendende Skraaninger, men Bøgen 

 de, som vende mod Syd (Miiller). Paa Frankrigs Centralplateau begynder Q. pedunculala 

 al aflflses af Q. pubescens (Lecoque). Ved den vestlige Fod af Pyrenæerne optræder 

 Sommer-Egen i en egen fra vore Haver velbekjendl Varietet (Q. fastigiata Lam., Q. pi/ra- 

 midali's Horl.), udmærket ved sin om Cypressen og den italienske Poppel mindende Krone. 

 I den nordlige Del af Spanien danner Egen hist og her ret anselige Skove (Wil I ko mm). 

 — I Schweiz spiller Egen en meget underordnet Rolle (Heer), og den gaaer ifølge iMohl 

 ligesom i Bayern hoiere op paa Bikjæderne (til 3380 Fod) end paa Hovedkjæderne (til 2460 

 Fod). — I Italien optræder Sommer-Egen i mange Former, Q. Thomasii Ten. med meget 

 store Frugter, Q. Apennina med underneden Oltede Blade o. n. 11., der af Forfatterne uden 

 Grund ere blevne opstillede som egne Arter, og den spiller i Forbindelse med nærstaaende 



