419 



Hnt væsentlig af Gncis-Granit bnstaacndc nordeuropæiske Ilniland har i det hele 

 Karakteren at" el Plateau med afrundede Fjeldtoppe (»Koller«)*), der har sin slBrste Hwide 

 mod Vest, hvor det stiger brat op af del dybe Hav ofj er sønderspiitlel i en Mængde Fjorde 

 og Øer, men skraaner jæ\nl ned mod den bolhniske IJugl. Del beslaaer af en meget 

 slorre nordlig Del, som ved det de store Soer omsluttende mellemsvenske Lavland er ad- 

 skilt fra en meget mindre sydlig Del. Delle Plateau er nordpaa 2—3000 Fod og sydpaa 

 4000 Fod h«it, og de hoieste Toppe (Sniilelma og Ymesfjeld) hæve sig til 6—8000 Fod. 

 Finland er el lavt Bjergland opfyldt af orige Sner. De klimatiske Eiendommeligheder, som 

 udmærke det nordeuropæiske (loiland, ere omtalte i del Foregaacnde. 



Landskabets Karakler i Finland er meget ensformig. Overall sees Søer omgivne 

 af lave 3—400 Fod hoie skovklædte Bjerge. Del er Fyr og Gran og dernæst Birk og 

 Graa-EI, som danne Skovene. Enen forekommer overalt som Underskov. Almindelige ere 



Bunden af hvilket l'ngliglicdcn holdes tilbage ved del underliggende Ler, findes en frodig Væxl af 

 Græsser (Elymus, Stipa) og llalvgræsser (Goebel: Reise in die Steppen des sudllcheii Russiands. 

 1838). — I den sydlige Del af Syilrusland, som ligger Vest for Wolga, ere Græsstepperne herskende. 

 Den aarlige Regnmængde er her i de fleste Aar kun G Tommer og Regndagenes Antal kun 47; I 

 IS32— 33 var her i 20 Maanedur fuldstændig Terke; men Klimaet er meget uregelmæssigt, og der 

 viser sig stor Forskjel i Regnmængden mellem de enkelte Aar. Dertil kommer den almindelig her- 

 skende Blæst, der mod Ost og Nordost ofte bliver til Storm, som sælter store Stevskjer i Bevægelse 

 eller hvirvler Støvsoiler ivcirel, der i et Kvarter kunne staa ubevægelige og ligne Mastetræer. Denne 

 Blæst, der omtrent den halve Del af Aaret farer hen over Steppen, foroger om Vinteren den bidende 

 Kulde og viser om Sommeren sin odelæggendc udtørrende Virkning paa Plantevæxten. — Græs- 

 stepperne have i Reglen ikke noget sammenhængende Plantedække, men Planterne voxe I Tuer med 

 slerre og mindre Mellemrum, dog kunne de, hvor Stipa pennata og andre Græsser ere herskende, 

 nogle Steder staa saa tæt som paa en Kornmark. Hele Vegetationstiden varer kun fra Midten af 

 April til Midten af Juli. Om Foraaret komme forst Liliaceer (FrilUlaria, Tulipa), Iris, Adonu, Conj- 

 dulUBalleri, dernæst Cruciferer og Labiater og i Begyndelsen af Juni Leguminoser (\sær Astragalu*), 

 Caryophylaceer, Borragineer o. fl.; i Begyndelsen af Juli Umbelliferer, hxt Peucedanum AUaticum, der 

 mange Steder ligesom Spiræa JUipendula danner et sammenhængende Tæppe; midt i Juli staa de 

 fleste Compositeer, især mange Cynareer [Centaurea Scabioaa, Serratula radlala) i Blomst. — Som 

 karakteristisk for den i Floddalene og fugtige Dalstrog forekommende Trævæxt niaa del udhæves, at 

 vilde Frugttræer her altid udgjore en væsentlig Bestanddel. — De fleste Steppeegne ere kun skikkede 

 til Kvægavl, og Byer og Landsbyer findes i Floddalene; men der viser sig stor Forskjel i Græsstep- 

 pernes Godhed; de bedste ere de, hvor Fettuca ovina, Trilicum cristalum og Medicago /alcala ere 

 herskende, mindre gode de, hvor Slipa er overveiende. — En mærkelig Indtagelse fra de alminde- 

 lige Stepper danne de Egne i Lillerusland, hvor Bunden bcstaaer af den saakaldte »sorte Jord'. 

 Denne Lerjord har en forbausende Giftighed, og her finder en udstrakt Kornavl Sted. Her gjodes 

 aldrig, og Klover, Lucerne og Esparsette naa en Hoide af 12 Fod, Hampen 20 Fod (Blasius 1. c. 

 2, 274; Baer und G. v. II el mer sen: Beitriigcn zur Kennstniss des russischen Reichs, Bd. 2, 

 p. 87— 136: Claus: Locallloren der Wolgagegenden i Beitrågen lur Pfianzenkunde des russischen 

 Reichs. Lief. 8, 1851). 

 I En Vndtagelse herfra danne Jotunfjeldene, en Del af Langfjeldenc paa Nordgrændsen af Bersens 

 Stift, med deres spidse, ubestigehge Tinder. 



ik. Selili. Shr., i Rihkv, nalunridcnsli. og miUiem. Ard. 9 B. VI. o3 



